Ухвала

13 вересня 2021 року
м. Київ
справа № 456/5019/19
провадження № 61-10645 ск21 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1  на постанову Львівського апеляційного суду від 12 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області                        від 18 березня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки VOLKSWAGEN JETTA, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на грошові кошти у розмірі 489 685,00 грн отриманих ним від продажу квартири      АДРЕСА_2 .
У решті частини позову відмовлено.
За апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який не брав участі у розгляді справи, але вважав, що його права порушені, постановою Львівського апеляційного судувід 12 травня 2021 року рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2020 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
До Верховного Суду 25 червня 2021 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України.
Ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2021 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано заявнику надати докази про дату отримання повного тексту судового рішення або навести інші підстави для поновлення строку, а також сплатити судовий збір, оскільки судом відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.
Як видно із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення     ОСОБА_1 отримала ухвалу суду від 19 липня             2021 року - 28 липня 2021 року.
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі, однак станом на 13 вересня  2021 року ухвалу Верховного Суду від 19 липня 2021 року не виконано і відомості про те, що заявник вживала заходів щодо усунення недоліків скарги у Єдиній автоматизованій системі діловодства Верховного Суду відсутні, тому суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України та статті 185 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.
Оскільки у встановлений судом строк, станом на 13 вересня 2021 року недоліки касаційної скарги не усунуто, зокрема заявник не надала докази про дату отримання повного тексту судового рішення або не навела інших поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження та не надала документи, що підтверджують сплату судового збору у розмірі, визначеному статтею 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до статті 185 ЦПК України касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 12 травня 2021 року у цій справі вважати неподаною та повернути заявнику.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                     О. В. Білоконь