П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
04 серпня 2021 року                                                                                 м. Київ
 
Справа № 22-8565                                            Головуючий у 1-й інстанції: Баличева М. Б. 
Унікальний № 363/3867/20                                                             Доповідач - Пікуль А. А.
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
                    головуючого                                       Пікуль А. А.
                    суддів                                                  Іванової І. В.
                                                                                 Невідомої Т. О.
 
розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Крилової Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Вишгородського районного суду міста Києва від 25 березня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 
 
у с т а н о в и в:
 
У жовтні 2020 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 02 серпня 2018 року у розмірі 16 382 грн 06 коп станом на 13 серпня 2020 року, яка складається з наступного: 13 215 грн 58 коп - заборгованість за тілом кредиту; 3 166 грн 48 коп - заборгованість за простроченими відсотками та судові витрати по справі (а. с. 1-4).
Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 02 серпня 2018 року відповідач отримала у позивача кредит у розмірі 10 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, 08 серпня 2018 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн, 29 червня 2019 року кредитний ліміт було збільшено на 5 000 грн, 01 липня 2019 року кредитний ліміт було збільшено на 15 000 грн, 12 жовтня 2019 року кредитний ліміт було зменшено на 4 143 грн 26 коп та 24 березня 2020 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, що викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує.
Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 25 березня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за недоведеністю заявленого позову.
 
Не погодившись із заочним рішенням суду, представник АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а. с. 97-107).
В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило. Апеляційним судом двічі було направлено відповідачу копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги, однак ОСОБА_1 ухиляється від отримання судової кореспонденції (а.с.120-121; 124-127).
 
За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Вишгородського районного суду міста Києва від 25 березня 2021 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» районний суд виходив з такого.
Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
          Позивачем не долучено доказів на підтвердження розміру заборгованості, не додана заява ОСОБА_1 від 02.08.2018 про отримання кредитної картки.
Тому районний суд вважав, що позовні вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами.
  
При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» апеляційний суд  виходить з наступного.
          За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з вимогами  ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
 
Звертаючись до суду з даним позовом, АТ КБ «Приватбанк» посилався на те, що відповідно до укладеного з відповідачем договору б/н 02 серпня 2018 року, ОСОБА_1 отримала кредит 10 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на карткових рахунок.
На підтвердження умов договору банк надав суду розрахунок заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 13 серпня 2020 року, довідку про надані ОСОБА_1 кредитні карти, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, копію анкети-заяви ОСОБА_1 від 13 липня 2012 року, копію паспорту споживчого кредиту, який містить умови кредитування та підписаний відповідачем, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання заяви, копію паспорту ОСОБА_1 . 
З матеріалів справи убачається, що 09 жовтня 2017 року відповідачем було отримано у АТ КБ «ПриватБанк» кредитну картку № НОМЕР_1 зі строком дії 10/21 (а. с. 8).
02 серпня 2018 року  ОСОБА_1 підписала умови кредитування, які містять основні умови кредитування, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти (а. с. 10-11).
Згідно з відомостями довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № НОМЕР_2 оформленої на ОСОБА_1 ,  старт карткового рахунку почався з 02 серпня 2018 року та встановлено кредитний ліміт 10 000 грн, 08 серпня 2018 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн., 29 червня 2019 року кредитний ліміт було збільшено на 5 000 грн, 01 липня 2019 року кредитний ліміт було збільшено на 15 000 грн, 12 жовтня 2019 року кредитний ліміт було зменшено на 4 143 грн 26 коп. та 24 березня 2020 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн (а. с.7).
На підтвердження своїх вимог щодо стягнення заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» було надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1  за кредитним договором № б/н від 02 серпня 2018 року станом на 13 серпня 2020 року, відповідно до якого заборгованість відповідача  становить 16 382 грн 06 коп., та складається з 13 215 грн 58 коп - заборгованість за тілом кредиту та 3 166 грн 48 коп - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 5, 6).
Розрахунок заборгованості є чітким, повним та розгорнутим по періодам платежів. Відомості указаного розрахунку узгоджуються з відомостями виписки по рахунку ОСОБА_1  за період з 02 серпня 2018 року до 01 липня 2020 року (а.с.68).  Даних на його спростування матеріали справи не містять. 
 
При вирішенні справи районний суд не звернув уваги на відомості письмових доказів, зокрема, Копії паспорту  споживчого кредиту з викладеними умовами кредитування та підписом відповідача (а.с.10-11), в ході їх оцінки та дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк».
 Адже із наявної у матеріалах справи копії анкети-заяви ОСОБА_1 від 13 липня 2012 року убачається, що відповідач є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», а 09 жовтня 2017 року нею було отримано у АТ КБ «ПриватБанк» кредитну картку № НОМЕР_1 зі строком дії 10/21 та власноручно підписано умови кредитування  (а. с. 8-11).
 
За правилами ч. 1 ст. 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
 
Ураховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення районного суду з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
При ухваленні нового рішення про задоволення позову відповідно до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь  АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню на відшкодування судових витрат позивача по сплаті судового збору у розмірі 5 255 грн, з яких 2 102 грн за подання позовної заяви та  3 153 грн за подання апеляційної скарги (а. с. 67, 108).
 
Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
 
Заочне рішення Вишгородського районного суду міста Києва від 25 березня 2021 рокускасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 02 серня  2018 року у розмірі 16 382 грн (шістнадцять тисяч триста вісімдесят дві) грн 06 коп., з яких: 13 215 (тринадцять тисяч двісті п`ятнадцять) грн 58 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 3 166  (три тисячі сто шістдесят шість) грн 48 коп. - заборгованість за простроченими відсотками,  та 5 255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн на відшкодування судових витрат.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                      А. А. Пікуль
 
Судді                                                                                  І. В. Іванова
 
Т. О. Невідома