ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2021 року
м. Харків
Справа №638/2728/20
Провадження №22-ц/818/3035/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Бурлака І.В., Яцини В.Б. 
сторони справи:
Позивач – ОСОБА_1 ,
Відповідач – Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості “Енергосталь”»,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу генерального директора Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості “Енергосталь”» Сталінського Д.В. на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2020 року, постановлене у складі судді Цвіри Д.М.,
УСТАНОВИВ:
У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості “Енергосталь”» (далі – ДП «УкрНТЦ “Енергосталь”»), в якому, з урахуванням уточнень, просила: стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати з 01.02.2019 по 18.12.2019 в розмірі 75444,02 грн., середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку з 19.12.2019 по 05.08.2020 в розмірі 72510,36 грн., а також моральну шкоду у розмірі 25000,00 грн.
Позов обгрунтований тим, що у період з 11.07.2013 ОСОБА_2 працювала на ДП «УкрНТЦ “Енергосталь”» на посаді інженера 1 категорії відділу очистки газових викидів. Звільнена 18.12.2019 за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Загальна сума заборгованості без урахування та включення податків, інших обов`язкових платежів, які підлягають відрахуванню із заробітної плати, з урахуванням суми компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків виплати, за період з 01.02.2019 по 18.12.2019 становить 126249,45 грн. З урахуванням виплати відповідачем 12.05.2020 частини заборгованості із заробітної плати в розмірі 50805,43 грн., остаточна сума заборгованості становить 75444,02 грн. Також позивач вважає, що у зв`язку із тривалою затримкою та невиплатою у встановлені законом строки заробітної плати наявні підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 72510,36 грн. Вимогу про стягнення моральної шкоди обгрунтовувала тим, що внаслідок протиправних дій відповідача вона зазнала душевних страждань, наслідком яких стало погіршення фізичного стану та спричинило моральні страждання.
Заочним рішенням суду від 28 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ДП «УкрНТЦ “Енергосталь”» на користь ОСОБА_1 заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за період з 01.02.2019 по 18.12.2019 з урахуванням компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати в розмірі 75444,02 грн., середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку з 19.12.2019 по 04.08.2020 в розмірі 72510,36 грн., моральну шкоду в розмірі 25000 грн., а також судовий збір в розмірі 1681,60 грн. Стягнуто з ДП «УкрНТЦ “Енергосталь”» на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
Не погодившись з рішенням суду генеральний директор ДП «УкрНТЦ “Енергосталь”» Сталінський Д.В. звернувся до суду першої інстанції з заявою про перегляд заочного рішення, яке просив скасувати та призначити справу до розгляду.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2021 року заяву представника ДП «УкрНТЦ “Енергосталь”» про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.09.2020 залишено без задоволення.
Ухвала суду мотивована тим, що в обгрунтування указаної заяви представник відповідача посилався на незгоду відповідача з рішенням суду в частині стягнення моральної шкоди, проте ним не підтверджено наявність у сукупності двох обставин, передбачених ч. 1 ст. 288 Цивільного процесуального кодексу (далі – ЦПК) України, обов`язкових для скасування заочного рішення суду.
Генеральний директор ДП «УкрНТЦ “Енергосталь”» Сталінський Д.В. подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2020 року частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 25000 грн.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що при ухваленні рішення судом неповно встановлені обставини, які мають значення для справи, внаслідок необгрунтованої відмови в прийнятті доказів; висновки, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи. Так, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, суд не з`ясував, чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань або втратнемайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну їй моральну шкоду та з чого при цьому виходить. Докази цього позивачем суду надані не були. При цьому, в зв`язку з погіршенням загальної ситуації в металургійній галузі, ДП «УкрНТЦ “Енергосталь”» протягом тривалого часу зазнає значних фінансових труднощів, що призвело до виникнення значної заборгованості із заробітної плати передпрацівниками. Також, наразі у процедурі виконавчого провадження здійснено арешт грошових коштів на рахунках підприємства, що унеможливлює вільне розпорядження ними самим підприємством. Негативний вплив на відповідача мали також і запроваджені на території України карантинні заходи, через які протягом тривалого часу він був позбавлений можливості повноцінної роботи за укладеними контрактами, а отже своєчасно не отримував коштів за виконану роботу, що негативно впливало на отримання заробітної плати працівниками. Апелянт вважає, що викладене свідчить про відсутність вини відповідача і будь-яких протиправних діянь з його боку, а отже, враховуючи, недоведення позивачем факту спричинення їй моральної шкоди, рішення суду в частині стягнення моральної шкоди має бути скасовано.
Відповідач не скористалась правом надання відзиву на апеляційну скаргу.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заочне рішення суду першої інстанції оскаржено лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди. Тому в іншій частині рішення суду не переглядається.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволеню частково з наступних підстав.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 з 11.07.2013 працювала на ДП «УкрНТЦ “Енергосталь”» на посаді інженера третьої категорії у відділі фізико-хімічної очистки води і газів, що підтверджується наказом №746-к від 11.07.2013 (а.с. 15).
01.08.2018 позивач була переведена на посаду інженера 1 категорії відділу очистки газових викидів, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.14).
Відповідач неналежним чином виконує обов`язки по виплаті заробітної плати, внаслідок чого перед позивачем утворилась заборгованість по заробітній платі. З Довідки про нараховану та не виплачену заробітну плату ОСОБА_1 за період з 01.02.2019 по 18.12.2019 вбачається, що загальна сума заборгованості невиплаченої заробітної плати становить 124952,89 грн., що підтверджується довідкою, виданою відповідачем (а.с. 17).
З матеріалів справи вбачається, що 12.05.2020 відповідачем було виплачено частину заборгованості із заробітної плати в розмірі 50805,43 грн., в зв`язку з чим розмір заборгованості зменшився до 75444,02 грн., що підтверджується заявою ОСОБА_1 про зменшення позовних вимог (а.с. 46-48).
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
У статті 4 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП України) передбачено, що законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Частиною 1 статті 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Статтями 116, 117 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку виникають передбачені статтею 117 КЗпП України правові підстави для застосування матеріальної відповідальності.
Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.
Моральна шкода – це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно зі статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи винятків для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст.237-1 кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди в обраний ним спосіб, зокрема повернення вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті та з урахуванням інших обставин.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 за №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне – за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого – спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушення права позивача на своєчасну виплату заробітної плати призвело до її душевних страждань, втрати нею нормальних життєвих зав`язків, які полягали у постійному страху залишитись без засобів існування та стресі, що очевидно позбавляло її стану внутрішньої рівноваги, спричинило почуття незахищеності перед необґрунтованими діями відповідача; факт порушення законного трудового права позивача сам по собі свідчить про заподіяння моральних страждань і вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, – однак, беручи до уваги встановлені у справі обставини, враховуючи, що відповідачем добровільно вживались дії для погашення існуючої перед позивачем заборгованості, враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про стягнення моральної шкоди заслуговують на увагу та вважає за необхідне визначити розмір понесеної ОСОБА_1 моральної шкоди, у результаті порушення ДП «УкрНТЦ “Енергосталь”» трудового законодавства щодо оплати праці у розмірі 5000 грн.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Враховуючи встановлені обставини справи та досліджені докази, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження в суді апеляційної інстанції, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду – зміні. На користь ОСОБА_1 з ДП «УкрНТЦ “Енергосталь”» належить стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 грн.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
За змістом частин 1, 7 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 був сплачений судовий збір за позовною вимогою про відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією №ПН38972С1 від 24.02.2020 (а.с. 1).
При зверненні до суду з апеляційною скаргою ДП «УкрНТЦ “Енергосталь”» був сплачений судовий збір в розмірі 1260 грн., що підтверджується квитанцією №10485 від 15.03.2021 (а.с. 92).
Позовні вимоги заявлені в розмірі 25000 грн., задоволено 5000 грн., що складає 20%, відмовлено в позові 80%.
Отже, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивачки за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 168,16 грн. (840,80х20%).
Сплачений ДП «УкрНТЦ “Енергосталь”» судовий збір при зверненні за апеляційною скаргою підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ДП «УкрНТЦ “Енергосталь”» у розмірі 1008 грн. (1260х80%).
На підставі п.10 ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути різницю 839,84 грн. =(1008-168,16).
Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу генерального директора Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості “Енергосталь”» Сталінського Д.В. – задовольнити частково.
Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2020 року  в частині стягнення моральної шкоди та судових витрат змінити.
Стягнути з Державного підприємства«Український науково-технічний центр металургійної промисловості “Енергосталь”» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості “Енергосталь”» 839 (вісімсот тридцять дев`ять) грн. 84 коп. судового збору.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 01 липня 2021 року.

Головуючий    О.Ю. Тичкова

Судді    І.В. Бурлака

В.Б. Яцина