20.09.21
22-ц/812/1744/21
Єдиний унікальний номер судової справи: 490/4418/16-ц         
Провадження № 22-ц/812/1744/21 Суддя-доповідач апеляційного суду – Самчишина Н.В.

Постанова
іменем України

20 вересня 2021 року                         м. Миколаїв                 Справа № 490/4418/16-ц
Миколаївській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого Самчишиної Н.В., 
суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Богуславською О.М.,
за участі позивача ОСОБА_1 та його представника – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником – адвокатом Головченком Олександром Андрійовичем, на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2021 року, постановлену під головуванням судді Гуденко О.А., в приміщенні цього ж суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи – підприємця ОСОБА_3 про стягнення коштів,

встановив:

28 квітня 2016 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до фізичної особи – підприємця ОСОБА_3 про стягнення коштів.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 07 травня 2015 року уклав з відповідачем договір про надання послуг на підготовку документів та супровід при їх виготовленні та отриманні, пов`язаних з отриманням дозвільної та іншої необхідної документації для реконструкції належного позивачу нежитлового об`єкту, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 під магазин непродовольчих товарів та перукарню.
На виконання договору позивачем було сплачено ОСОБА_3 кошти на загальну суму 92 750 грн. 
В обумовлений строк відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання за договором надання послуг. У зв`язку з цим, ОСОБА_4 було надіслано відповідачу повідомлення про відмову від договору з вимогою повернення сплачених ним коштів. Неповернення відповідачем коштів стало підставою звернення до суду з цим позовом.
10 травня 2016 року провадження у даній справі відкрито суддею Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_5 .
Розпорядженням керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва №425 від 06 лютого 2017 року у зв`язку із звільненням ОСОБА_5 з посади судді Центрального районного суду м. Миколаєва у відставку призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №490/4418/16-ц.
Протоколом потворного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 лютого 2017 року справу передано судді Чулуп О.С.
31 серпня 2018 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Чулуп О.С.
Ухвалою від 26 грудня 2019 року суддею Чулуп О.С. заявлено самовідвід від розгляду зазначеної цивільної справи. При цьому, резолютивна частина ухвали не містить відомостей щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Чулуп О.С.
Розпорядженням керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 травня 2020 року №146 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №490/4418/16-ц.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 травня 2020 року справу розподілено на суддю Черенкову Н.П.
Ухвалою від 12 травня 2020 року відведено суддю Черенкову Н.П. від розгляду справи за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про стягнення коштів.
02 червня 2020 року справа передана судді Гуденко О.А.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 червня 2020 року справа прийнята суддею до провадження та призначено судове засідання на 24 вересня 2020 року.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2021 року позов ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України залишено без розгляду.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що через повторну неявку позивача в судове засідання, який належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, та який самостійно не цікавиться долею поданої ним позовної заяви, суд вважав за необхідне на підставі статті 257 ЦПК України залишити позов без розгляду.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не подано.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).
Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону оскаржувана ухвала не в повній мірі відповідає.
Згідно з положеннями частин першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Повідомлення учасників справи про місце, дату і час судового засідання проводиться судом, відповідно до вимог статей 128-131 ЦПК України.
За приписами статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії. 
Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення – завчасно. 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
В той же час, частиною 5 статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача у судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Отже, з аналізу вищезазначених норм процесуального права вбачається, що підставою залишення позовної заяви без розгляду є повторна неявка позивача у судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки.
Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
З матеріалів справи вбачається, що справа перебуває у провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва з 2016 року.
У справі неодноразово здійснювався перерозподіл між суддями.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 червня 2020 року справа була прийнята до провадженні суддею Гуденко О.А. та призначена до розгляду на 24 вересня 2020 року (т. 2 а.с. 188). Судову повістку позивач отримав 15 червня 2020 року ( т. 2 а.с. 191). 
В подальшому, у зв`язку з неявкою учасників справи розгляд справи був відкладений на 16 грудня 2020 року ( т. 2 а.с. 195). Поштове відправлення на ім`я ОСОБА_1 було повернуто на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» ( т. 2 а.с. 201-202).
16 грудня 2020 року розгляд справи був відкладений на 31 березня 2021 року у зв`язку з надходження клопотання відповідача. Як вбачається з поштового відправлення на ім`я ОСОБА_1 судова повістка була надіслана позивачу лише 26 березня 2021 року та повернута на адресу суду вже після винесення ухвали суду з відміткою від 01 квітня 2021 року - «адресат відсутній за вказаною адресою» ( т. 2 а.с. 210-211). 
Тому у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що позивач був завчасно та належним чином повідомлений про розгляд справи 31 березня 2021 року. 
Опубліковане на офіційному веб-сайті судової влади України 22 грудня 2020 року оголошення про виклик ОСОБА_1 до суду не може бути належним доказом повідомлення позивача, оскільки відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК Країни у такий спосіб можуть бути повідомлені лише відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису. 
На зазначене суд першої інстанції належної уваги не звернув та дійшов помилково висновку про залишення позову без розгляду.
За таких обставин, ухвала суду, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, на підставі пункту 3 частини першої статті 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 379, 381, 382 ЦПК України суд,

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий                                                 Н.В. Самчишина 

Судді:                                                          П.П. Лисенко

                                Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови виготовлений 21 вересня 2021 року.