ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14 липня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/1081/21	
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:
   головуючого судді Савицького Я.Ф.,
              суддів Діброви Г.І.,
                                                            Принцевської Н.М.
секретар судового засідання - Бебик А.М.
за участю представників учасників судового процесу:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмарін"
на ухвалу Господарського суду Одеської області про відмову у забезпеченні доказів
від 25 травня 2021 року (повний текст складено 31.05.2021р.)
по справі №916/1081/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмарін"
до відповідача: Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області
про визнання незаконним та скасування рішення в частинах, -

суддя суду першої інстанції: Гут С.Ф.,
час та місце винесення ухвали: 25.05.2020р., м. Одеса, просп. Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області
Учасники процесу належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.
В судовому засіданні 14.07.2020р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021р. до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмарін" до Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області про визнання незаконним та скасування рішення Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області від 19 серпня 2017 року №671- VII «Про затвердження розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності, які перебувають у довгостроковій оренді юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців в с. Фонтанка Лиманського району Одеської області».
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішення Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області від 19 серпня 2017 року №671- VII «Про затвердження розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності, які перебувають у довгостроковій оренді юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців в с. Фонтанка Лиманського району Одеської області» (далі - Рішення) є незаконними та суперечать чинному законодавству, в частинах:
Пункту 1. підпункту 1.1. Рішення, де зазначається, що для ТОВ «Будівельні технології майбутнього» за оренду земельної ділянки комунальної власності, кадастровий 5122786400:02:002:1104, загальною площею 4, 7812 га, розташованій за адресою : Одеська область, Лиманський район, с. Фонтанка, вул. 8 Березня, 22, встановлений розмір орендної плати - 7% від її нормативно грошової оцінки на рік.
          Пункту 2. Рішення, яким затверджено додаткові угоди про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок, укладених між Фонтанською сільською радою та фізичними особами-підприємцями і юридичними особами, згідно додатку 1 до цього рішення, в тому числі до договору від 13.06.2007р. оренди земельної ділянки, зареєстрованого у Комінтернівському районному відділі Одеської регіональної філії центру ДЗК 16.07.2007 за №040752400021, укладеного між Фонтанською сільською радою та ТОВ «Будівельні технології майбутнього».
          Разом із позовною заявою до господарського суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Будмарін" було подано заяву про забезпечення доказів у справі, якою заявник просить суд призначити у справі Інженерно-технічну експертизу у вигляді: земельно-технічної, земельно-оціночної експертизи та експертизи з питань землеустрою.
          На вирішення заявленої експертизи позивач просить поставити наступні питання:
          - чи відповідає технічна документація про нормативну оцінку земельної ділянки, яка слугувала підставою для встановлення розміру орендної плати згідно рішення підставою для встановлення розміру орендної плати згідно рішення Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області від 19 серпня 2017 року №671- VII для ТОВ «Будівельні технології майбутнього», на земельну ділянку з кадастровим номером 512278400:02:002:1104, вимогам нормативно-правових актів? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідність?
          - яка площа фактично перебуває у користуванні Орендаря земельної ділянки згідно договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 512278400:02:002:1104 розташованої за адресою: Одеська область, Лиманський район (в теперішній час Одеський), Фонтанська сільська рада, с. Фонтанка, вул. 8 Березня, №22, укладеного 13.06.2007 року між Фонтанською сільською радою Лиманського (в теперішній час - Одеського) району Одеської області (Орендодавця) та ТОВ «Будівельні технології майбутнього» (Орендар).
          - яка нормативно грошова вартість земельної ділянки з кадастровим номером 512278400:02:002:1104 розташованої за адресою: Одеська область, Лиманський район (в теперішній час Одеський), Фонтанська сільська рада, с. Фонтанка, вул. 8 Березня, №22, яка фактично перебуває у користуванні Орендаря земельної ділянки згідно договору оренди земельної ділянки укладеного 13.06.2017р. між Фонтанською сільською радою Лиманського (нині - Одеського) району Одеської області (Орендодавець) та ТОВ «Будівельні технології майбутнього» (Орендар).
          Заява обґрунтована тим, що для правильного вирішення справи по суті та з`ясування всіх обставин, що маються значення для справи, в тому числі визначення характеристик об`єкту оренди - земельної ділянки з кадастровим номером 5122786400:02:002:1104 загальною площею 4,7812га, розташованої за адресою: Одеська область, Лиманський район (в теперішній час - Одеський), Фонтанська сільська рада, с. Фонтанка, вул. 8 Березня, №22, необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
          Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.05.2021р. у справі №916/1081/21 (суддя Гут С.Ф.) у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмарін" про забезпечення доказів у даній справі відмовлено.
          Відмовляючи у задоволені заяви про забезпечення доказів, Господарський суд Одеської області зазначив, що позивачем не надано до суду жодного доказу стосовно наявності підстав припускати, що засіб доказування можу бути втрачений або збирання чи подання цих доказів стане згодом неможливим або утрудненим, що є визначальною підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.
Крім того суд першої інстанції, зазначив, що дана заява про забезпечення доказів за своєю суттю є заявою про призначення у справі експертизи.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.05.2021р. у справі №916/1081/21 скасувати та прийняти рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмарін" про забезпечення доказів у даній справі задовольнити.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Будмарін" вважає, що при винесені даної ухвали судом першої інстанції порушені норми діючого законодавства України та висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі не відповідають обставинам справи.
Посилаючись на погіршення якості орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, а в наслідок природних ерозійних процесів, скаржник вказує, що ним були здійснені відповідні обстеження земельної ділянки, в результаті чого було встановлено про зменшення загальної площі орендованої позивачем землі.
Таким чином, з метою встановлення фактичного розміру орендованої земельної ділянки та законності технічної документації із нормативної грошової оцінки земельної ділянки, на підставі якої спірним рішенням відповідача для ТОВ «Будівельні технології майбутнього» (Орендар) встановлено розмір орендної плати, апелянт зазначає про необхідність спеціальних знань, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
Однак, враховуючи встановлені строки розгляду позовної заяви, ТОВ "Будмарін" вказує, що строки експертного досліджування можуть перевищувати строк розгляду справи №916/1081/21.
У зв`язку з цим, скаржник зазначає, що лише суд, відповідно до приписів п.2 ч.1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України, має право зупинити провадження по справі при призначенні експертизи. Згідно зі статтею 98 Господарського процесуального кодексу України, замовлення висновку експертизи учасником процесу не є підставою для зупинення провадження у справі. Отже, замовлення вищевказаного висновку експерта безпосередньо позивачем призведе до неможливості зупинення провадження у справі №916/1081/21 та неможливості надання позивачем відповідного позову, підтвердженого обставинами, що викладені у позовній заяві, в рамках процесуальних строків її розгляду, передбачених ч.3 ст. 177 та ч.2 ст.195 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідно до п.1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. №53/5, строк проведення експертизи може досягти 90 днів.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмарін" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.05.2021р. у справі №916/1081/21, розгляд справи призначено на 14 липня 2021 року.
23.06.2021р. до Південно-західного апеляційного господарського суду від Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та не обґрунтованими, оскільки у заяві позивача про забезпечення доказів не зазначено обставин, для доказування яких вони необхідні, не зазначено обґрунтування необхідності забезпечення доказів, не зазначено обставин щодо можливості втрати засобу доказування або утруднення подання відповідних доказів, позивачем, а також не надано жодних доказів, які свідчать про наявність таких обставин. Тому, відповідач вважає, що ухвала Господарського суду Одеської області від 25.05.2021р. у справі №916/1081/21 є законною та обґрунтованою, а тому, просить залишити вищезгадану ухвалу без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021р., у зв`язку з перебуванням у відпустках суддів-членів колегії Колоколова С.І. та Разюк Г.П., справа №916/1081/21 прийнята до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді - Савицького Я.Ф., суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.
12.07.2021р. до суду апеляційної інстанції від Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, в обґрунтування якого відповідач посилається на те, що його уповноважений представник перебуває у щорічної відпустці, а тому не зможе бути присутнім у судовому засіданні, призначеному на 14.07.2021р.
Розглянувши у судовому засіданні вказане клопотання, колегія суддів зазначає про відмову у задоволенні останнього, з огляду на наступне.
Згідно з ч.ч. 11, 12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тобто, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.
Також колегія суддів вважає, що в даному випадку неможливість явки представника відповідача не позбавляє суд права вирішити спір, оскільки ним не заявлено про необхідність надання додаткових доказів, клопотань або інших заяв, які він не мав можливості своєчасно подати суду, які могли б вплинути на встановлені судом першої інстанції обставини.
При цьому, відповідно до ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.2021р., присутність сторони в судовому засіданні не визнавалась обов`язковою.
Водночас, апеляційний суд констатує, що відповідач був своєчасно, 15.06.2021р. року, повідомлений про дату, час і місце розгляду справи - 14.07.2021р., що вбачається з наявної у матеріалах справи роздруківки про надіслання ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.2021р. у справі №916/1081/21 на офіційну електрону адресу відповідача - fontanka-rada@ukr.net.
Відповідно, Фонтанська сільська рада Лиманського району Одеської області мала достатньо часу забезпечити явку в судове засідання іншого представника (при цьому, не тільки працівника сільської ради), оскільки діюче законодавство не обмежує представництво інтересів в суді певним колом осіб.
Таким чином, судова колегія відзначає, що відповідачем у клопотанні про відкладення розгляду справи не наведено жодних об`єктивних причин, які унеможливлюють розгляд справи за відсутності його представника, а юридична особа не позбавлена права направити в суд іншого представника.
Крім того, відповідно до ст. 161 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи, зокрема, викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом; заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення.
Колегія суддів враховує, що свою позицію у справі відповідач виклав у відзиві на апеляційну скаргу.
При цьому, судом також врахований принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також враховано положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.
14.07.2021р. до початку судового засідання від Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмарін" до суду надійшло клопотання про розгляд справи без представника позивача, що було враховано судовою колегією.
У судовому засіданні 14.07.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.
Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Згідно зі ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмарін", вивчивши матеріали оскарження, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 73 Господарського процесуального кодексу України).
За приписами ч. 1 ст. 76 та ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 110 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.
Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів.
Заява про забезпечення доказів за формою та змістом повинна відповідати вимогам статті 111 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, пунктами 4, 5 ч. 1 цієї статті встановлено, що у заяві про забезпечення доказів зазначається докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.
Аналізуючи наведені положення Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що процесуальний механізм забезпечення доказів застосовується з метою запобігання настанню негативних наслідків, тобто, вжиття судом невідкладних заходів до закріплення у визначеному процесуальному порядку фактичних даних з метою використання їх як доказів при розгляді господарських справ.
Підставою для забезпечення доказів є побоювання учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.
Тобто забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020р. у справі №9901/608/19.
Водночас, статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Згідно з ч. 2 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Таким чином, судова експертиза призначається судом, зокрема, з метою забезпечення доказів у справі та у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що доводи апелянта направлені на отримання шляхом забезпечення доказів, які будуть підтверджувати дійсну площу орендованої земельної ділянки та визначення її нормативно-грошової оцінки. 
Але, апелянт сам стверджує, що у нього вже наявні результати обстеження спірної земельної ділянки з відповідним Технічним звітом, у якому визначено фактичний розмір орендованої земельної ділянки та який має бути оцінений судом при розгляді справи по суті.
Щодо відповідності технічної документації стосовно нормативної грошової оцінки земельних ділянок, то таки питання підпадають під проведення державної експертизи землевпорядної документації, яку в свою чергу здійснює Держгеокадастр; порядок визначення нормативної грошової оцінки встановлено Законом України «Про оцінку земель» та не відноситься до компетенції судового експерта.
Колегія суддів звертає увагу, що за своєю правовою природою та по своїй суті подана позивачем заява про забезпечення доказів фактично є клопотаннями про призначення у справі судової експертизи.
При цьому, заявник не зазначив, яким чином призначення експертизи стане неможливим або утрудненим в майбутньому, не надав жодних доказів на підтвердження даних обставин.
Доводи апелянта щодо можливої розбіжності у строках розгляду позовної заяви та проведення експертизи не є підставою для вимог щодо призначення останньої та зупинення провадження у справі.
Окремо, колегія суддів зауважує, що враховуючи ініціювання судового процесу саме ТОВ "Будмарін", позивач до моменту пред`явлення позову до Господарського суду Одеської області мав можливість здійснити замовлення на проведення заявлених експертних досліджень. Тобто, отримання відповідного експертного висновку залежало виключно від волевиявлення позивача.
Разом з цим, забезпечення доказів шляхом призначення експертизи, хоч і спрямоване на забезпечення права сторони належним чином довести свої вимоги та заперечення, проте носить відмінний процесуальний характер від призначення експертизи у відповідності до норм статей 99, 100 Господарського процесуального кодексу, оскільки вживається у випадку наявності у такої сторони підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.
Виходячи зі змісту поданої заяви та доводів наведених в її обґрунтування, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення доказів, оскільки заявником не наведено обставин та фактів, підтверджених належними доказами, які свідчать про існування очевидної небезпеки знищення, приховування доказів чи інших обставин, які свідчили б про можливе ускладнення або неможливість отримання таких доказів у майбутньому.
Подана ТОВ "Будмарін" заява про забезпечення доказів не містить жодних посилань на ризики чи загрози того, що докази, про забезпечення яких порушує питання заявник, можуть бути утрачені чи їх подання стане згодом неможливим або утрудненим.
Відтак, зазначена заява про забезпечення доказів не відповідає критеріям, визначеним статтею 110 Господарського процесуального кодексу України.
Таким чином, оскільки заявником не доведено та не обґрунтовано необхідність та доцільність забезпечення доказів саме шляхом призначення судової експертизи, а також наявність обставин, які свідчать, що в подальшому витребування відповідних доказів стане неможливим або утрудненим, апеляційна колегія вказує, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів.
Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.
З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.05.2021р. у справі №916/1081/21 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмарін" - без задоволення.
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати апелянта по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 255, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.05.2021р. у справі №916/1081/21 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.
Повний текст постанови підписаний 15.07.2021р.

Головуючий суддя                                                                      Савицький Я.Ф.

Суддя                                                                                          Діброва Г.І.

         Суддя                                                                                          Принцевська Н.М.

          У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції у Південно-західному апеляційному господарському суді, копії даної постанови поштою не надсилаються.
          Надіслати копії цієї постанови на електронні адреси, зазначені учасниками справи.