ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 2040/6923/18
провадження № К/9901/33716/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єзерова А.А.,           
суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 (головуючий суддя Бабаєв А.І.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2019 (колегія суддів у складі головуючого судді Присажнюка О.В., суддів Любчича  Л.В.,    Спаскіна    О.А.)
у справі № 2040/6923/18 
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства оборони України 
про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
I. РУХ СПРАВИ
1.  ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просила: 
- скасувати пункт 2 Протоколу № 83 засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04.08.2017;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити позивачці одноразову грошову допомогу, відповідно до статті 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, у разі смерті її чоловіка – військовослужбовця ОСОБА_2 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
2. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 у позові відмовлено.
3. Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Харківського окружного  адміністративного суду від 09.07.2019 та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.
4. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: змінено рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 в справі № 2040/6923/18 з підстав і мотивів відмови в позові ОСОБА_1 .
5. Не погодившись з такими судовими рішенням, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу до Верховного Суду, в якій просила скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2019 у справі № 2040/6923/18 й ухвалити нове судове рішення про задоволення позову повністю.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
6. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 має статус вдови померлого учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, інваліда 2 групи ОСОБА_2 , відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням Харківської обласної державної адміністрації № НОМЕР_1 .
7.  ОСОБА_2 мав статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС,        відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням Харківської обласної державної адміністрації категорії 1 серії НОМЕР_2 від 11.08.2010.
8. В жовтні 1986 року ОСОБА_2 призваний (мобілізований) на спеціальні військові збори та з 13.10.1986 по 24.11.1986  проходив військову службу з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з чим йому було встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
9. 05.02.2014 ОСОБА_2 помер внаслідок атеросклеротичної хвороби серця, згідно довідки про причину смерті № 267-с від 06.02.2014, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (актовий запис № 1985).
10. Довідкою від 19.12.1994 № 51/6386 та військовим квитком НОМЕР_4 підтверджено, що померлий ОСОБА_2 призваний на спеціальні військові збори у складі військової частини № НОМЕР_5 (с. Ораноє) для участі в роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 13.10.1986 по 24.11.1986.
11. Експертними висновками висновки Харківської міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС №    2568 від 07.08.1991 та № 460 від 26.05.2004 встановлено, що захворювання ОСОБА_2 пов`язані з виконанням ним обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
12. Згідно із витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону від 12.03.2014 по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців, захворювання, старшини у відставці ОСОБА_2 - “Атеросклеротична хвороба серця”, яке призвело до смерті, пов`язане із виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
13.  ОСОБА_1 звернулася до Харківського обласного військового комісаріату із заявою від 27.07.2016 про виплату їй одноразової грошової допомоги, за результатами розгляду якої листом ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1816/ВСЗ від 10.08.2016 повідомлено про неможливість виплати їй одноразової грошової допомоги як дружині померлого ОСОБА_2 , оскільки на час смерті ОСОБА_2 не виконував обов`язки військової служби військовозобов`язаного, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори.
14.  ОСОБА_1 оскаржила вказану відмову в судовому порядку. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.03.2017 по справі № 645/699/17, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2017, позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено, визнано протиправними дії відповідача з відмови в поданні розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати позивачці одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 “Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", зобов`язано відповідача подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати позивачці одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 “Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві”.
15. Харківським обласним військовим комісаріатом подано до розпорядника бюджетних коштів висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.
16. Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум оформленим пунктом 2 протоколу № 83 від 04.08.2017 позивачці відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, відповідно до ст. 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, оскільки ОСОБА_2 на день смерті не був військовослужбовцем або військовозобов`язаним, призваним на збори.
17. Позивач, не погоджуючись з такою відмовою відповідача звернулася до суду із цим позовом.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
18. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що оскільки позивачкою отримано грошову компенсацію відповідно до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, то відсутні підстави для додаткового отримання нею одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”. Суд послався на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 16.04.2019 у справі №822/975/18.
19. Змінюючи мотиви відмови позивачу у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що право на отримання одноразової грошової допомоги у порядку та на підставі Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” виникає у членів сім`ї загиблого за умови якщо загибель (смерть) військовозобов`язаного, який був призваний на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, настала безпосередньо під час виконання ним обов`язків військової служби. Судовим розглядом встановлено, що смерть ОСОБА_2 настала через 28 років після виконання ним військового обов`язку, у зв`язку з чим відсутні підстави для призначення та виплати грошової допомоги членам його сім`ї.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
20. У касаційній скарзі позивач зазначає про помилковість висновків судів першої та апеляційної інстанцій. Наголошує, що суд апеляційної інстанції безпідставно застосував положення закону, який не був чинним на момент виникнення спірних правовідносин. Стверджує, що суд апеляційної інстанції фактично звільнив відповідача від обов`язку доказування правомірності своїх дій, що є суттєвим процесуальним порушенням.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
21. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов наступних висновків.
22.          Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
23.          Згідно з п. 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
24.          Згідно з ч. 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на дату смерті ОСОБА_2 ) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, серед іншого:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;
25. Зі змісту оскаржуваного рішення відповідача слідує, що позивачці відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, відповідно до ст. 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, оскільки ОСОБА_2 на день смерті не був військовослужбовцем або військовозобов`язаним, призваним на збори.
26. Таким чином, для вірного вирішення цього спору слід було насамперед встановити статус померлого чоловіка позивачки в розумінні Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки спір щодо цієї обставини був першочерговою підставою для відмови позивачу у задоволенні її заяви.
27. Суд першої інстанції дійшов висновку, що статус померлого чоловіка позивачки дозволяв їй претендувати на отримання грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка. Проте, оскільки позивач вже отримала компенсацію за іншим законом (відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"), суд вважав, що право на отримання грошової допомоги вона втратила.
28. Позивач вважала такий висновок безпідставним та звернулась до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою.
29. Суд апеляційної інстанції у своєму рішенні процитував норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та виснував таке:
«Аналіз вищезазначених норм вказує, що право на отримання одноразової грошової допомоги у порядку та на підставі Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” виникає у членів сім`ї загиблого за умови якщо загибель (смерть) військовозобов`язаного, який був призваний на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, настала безпосередньо під час виконання ним обов`язків військової служби.
Судовим розглядом встановлено, що смерть ОСОБА_2 настала через 28 років після виконання ним військового обов`язку, у зв`язку з чим відсутні підстави для призначення та виплати грошової допомоги членам його сім`ї.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 по справі № 639/2448/17».
30. Колегія суддів вважає такі висновки суду апеляційної інстанції передчасними, з огляду на таке.
31. Постанова суду апеляційної інстанції не містить висновку щодо статусу померлого чоловіка позивача (військовослужбовець, військовозобов`язаний або резервіст), а відтак і висновку про те, який саме пункт частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» слід застосувати до спірних правовідносин. 
32. Також суд апеляційної інстанції помилково посилається на Закон України “Про військовий обов`язок і військову службу”, який правовідносини щодо виплати грошової допомоги не регулює.
33. Щодо посилання суду на постанову Верховного Суду від 17.07.2019 по справі №639/2448/17, то колегія суддів зазначає, що відповідно до ЄДРСР та бази «Діловодство спеціалізованого суду» постанови Верховного Суду з такими реквізитами не існує. 
34. Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
35. Колегія суддів звертає увагу, що висновки суду апеляційної інстанції щодо обставин справи є неповними.
36. Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
37. До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
38. Без дослідження і з`ясування наведених вище обставин ухвалені у справі рішення не можна вважати законними та обґрунтованими.
39.          Відповідно до частини 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.
40.          Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про скасування судового рішення суду апеляційної інстанції з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
41.          Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно надати оцінку статусу померлого чоловіка позивача відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за необхідності дати оцінку висновкам суду першої інстанції щодо решти обставин справи, та прийняти законне та обґрунтоване рішення з урахуванням додатково встановлених обставин.
42. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 345, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2019 у справі №2040/6923/18 – скасувати.
Справу №2040/6923/18 направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    О.П. Стародуб