Справа № 760/5844/21                                        Головуючий в суді І інстанції - Усатова І.А.
Провадження № 33/824/3435/2021                                                    Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ст.471 МК України

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
19 липня 2021 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., за участю представника Київської митниці Держмитслужби Юрківа В.В., захисникаІвченко В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Київської митниці Держмитслужби Панькіна Д.В. на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року, - 
 
В С Т А Н О В И В :
 
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року 
 
ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, Миколаївська область, смт. Криве озеро, громадянина України, місце постійного проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , місце роботи: ФОП, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 19.12.2016, орган, що видав: 8089, -
 
визнано винуватим у порушенні митних правил, відповідальність за які передбачена ст.471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. без конфіскації безпосередніх предметів правопорушення.
Вилучену згідно протоколу про порушення митних правил №0089/10000/21 від 27.01.2021 валюту в розмірі 4800 євро (чотири тисячі вісімсот) євро - повернуто ОСОБА_1 (ОСОБА_1 ). 
Стягнуто з ОСОБА_1 (ОСОБА_1 ) судовий збір в розмірі 420,40 гривень.
 
Відповідно до постанови ОСОБА_1 (ОСОБА_1 ) притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 27.01.2021 о 08 год. 40 хв. для проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль» поступив громадянин України ОСОБА_1 , що відлітав з України до Італії, авіарейсом PS311, авіакомпанії «МАУ». Для проходження митного контролю громадянин України ОСОБА_1 своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення за митну територію України, тобто своїми діями засвідчив факти, що мають юридичне значення.
На підставі положень п.4 ст.336 та ст.342 Митного кодексу України, в якості використання однієї з форм митного контролю, співробітниками митниці було проведено усне опитування громадянина України ОСОБА_1 . На запитання співробітників митниці громадянин України ОСОБА_1 , повідомив, що переміщує через митний кордон України 9800 (дев`ять тисяч вісімсот) євро.
Після проведення опитування громадянину України ОСОБА_1 , було запропоновано пред`явити всю готівку в службовому приміщенні митниці. Громадянином України ОСОБА_1 було пред`явлено готівку в розмірі 14799 (чотирнадцять тисяч сімсот дев'яносто дев'ять) євро, що знаходилась в одному з відділень ручної поклажі, яка була на пасажирові. Готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянина України ОСОБА_1 (     ОСОБА_1 ) валюта належить йому особисто. Готівка була перерахована в службовому приміщенні митниці в присутності громадянина України ОСОБА_1 (ОСОБА_1 ). 
Пасажир обрав проходження митного контролю «зелений коридор», де передбачена наявність у громадянина готівки у сумі, що не перевищує в еквіваленті 9999 євро.
З виявленої суми, пасажиру було пропущено 9999 євро. За протоколом про порушення митних правил, на підставі положень ч.3 ст.198, ст.511 МК України в громадянина України ОСОБА_1 , вилучено предмет правопорушення - 4800 євро.
Таким чином громадянин України ОСОБА_1 , самостійно, своїми діями, що були виражені у обранні для проходження митного контролю переміщуваної ним готівкової валюти обрав канал, що позначений символами зеленого кольору - «Зелений коридор», та на момент проходження митного контролю, належним чином заповненої митної декларації громадянина України ОСОБА_1 , до митного оформлення не подав - в його діях та бездіяльності під час проходження митного контролю в залі «Відліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль» вбачається порушення встановленого ст.366 МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що в свою чергу, має ознаки наявності у діях та бездіяльності громадянина України ОСОБА_1 , порушення митних правил, визначеного положеннями ст.471 МК України.
 
Не погоджуючись із вказаним рішенням представником Київської митниці Держмитслужби Панькіним Д.В. подано апеляційну скаргу, в якій він просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати  ОСОБА_1 (ОСОБА_1 ) винним у вчиненні порушення митних правил за ст.471 МК України, застосувати до нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень й конфіскації обмежених товарів (валютних коштів) - в розмірі 4800 (чотири тисячі вісімсот) євро.
Свої вимоги мотивує тим, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесена всупереч нормам чинного законодавства. Зокрема, висновок суду про відсутність підстав для застосування щодо правопорушника додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої валюти не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України.
Відповідно до ст.471 МК України конфіскація товарів, обмежених законодавством України до переміщення через митний кордон України, є обов`язковим видом стягнення, який застосовується до осіб, які формою проходження митного контролю обрали проходження через «зелений коридор».
В свою чергу суд першої інстанції однобічно та упереджено підійшов до накладення стягнення у виді штрафу без застосування конфіскації обмежених до переміщення валютних цінностей. Оскаржувана постанова не відповідає меті адміністративного стягнення та не сприяє вихованню порушника в дусі додержання чинного законодавства України, а тому вона підлягає скасуванню.
 
Заслухавши доповідь судді, думку представника митниці Юрківа В.В. на підтримку поданої апеляційної скарги, доводи захисника Івченко В.П., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про порушення митних правил та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 (     ОСОБА_1 ) у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим. При цьому, доведеність вини та правильність кваліфікації дій  ОСОБА_1 (ОСОБА_1 )ніким не оспорюється.
Разом з тим, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування щодо  ОСОБА_1 (ОСОБА_1 ) додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої валюти, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, а тому є безпідставним.
Так, діючим законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування щодо нього додаткового стягнення, у тому числі й конфіскації предметів порушення митних правил.
У п. 33 рішення ЄСПЛ по справі «Ізмайлов проти Росії» зазначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.
Разом з тим, ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях наголошує, що держава при конфіскації майна зобов`язана додержуватися, зокрема третього критерію - правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного ст.1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (рішення від 09.06.2005 у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24.03.2005 у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України»; від 06.11.2008 у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23.09.1982 у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб`єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з`ясованих обставин і фактів.
Однак, висновки суду першої інстанції про те, що конфіскація вилученої в  ОСОБА_1 (ОСОБА_1 )готівки, покладає на нього індивідуальний надмірний тягар, є надуманими та безпідставними.
Посилання суду на те, що валюта, яка має законне походження і переміщувалась ним для власних потреб, і що жодних інших негативних наслідків не настало, державі не завдано майнової шкоди, збитків у вигляді несплати митних платежів, а грошова сума настільки значна, що її конфіскація складає для правопорушника «індивідуальний надмірний тягар», є такими, що суперечить фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах закону.
Апеляційним судом не встановлено будь-яких даних про те, що конфіскація вилученої у  ОСОБА_1 (ОСОБА_1 ) готівки, покладає на нього індивідуальний надмірний тягар та не може бути застосована у даному випадку, хоча і підтверджено законність походження валюти. Крім того, ОСОБА_1 часто перетинає державний кордон України та як зазначив у своїх поясненнях, наданих при складанні протоколу про порушення митних правил, з митними правилами ознайомлювався, а тому вчинення ним діяння, відповідальність за яке передбачена ст.471 МК України, свідчить про свідоме нехтування ним законодавством України. 
Із огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що у матеріалах провадження відсутні докази, які б свідчили про дотримання районним судом «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини, а також про покладання на  ОСОБА_1 (ОСОБА_1 ) «індивідуального надмірного тягаря», чи те, що конфіскація вилучених у нього коштів, ставить під загрозу його гідне людське існування. 
За таких обставин апеляційний суд приходить до переконання про обґрунтованість вимог апеляційної скарги представника Київської митниці Держмитслужби та вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, а постанову суду першої інстанції скасувати. 
Керуючись ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби Панькіна Д.В. - задовольнити.
Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року щодо  ОСОБА_1 (ОСОБА_1 )- скасувати.
Прийняти нову постанову, якою визнати винуватим ОСОБА_1 (     ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порушенні митних правил, відповідальність за які передбачена ст.471 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп., із конфіскацією вилученої згідно протоколу про порушення митних правил № 0089/10000/21 від 27 січня 2021 року валюти у розмірі 4800 (чотири тисячі вісімсот) євро.
Стягнути з  ОСОБА_1 (ОСОБА_1 ) судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду                                                                                 В.О.  Габрієль