КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Апеляційне провадження № 33/824/2920/2021        
Справа 761/8624/21                                                   Головуючий в суді І інстанції Волошин В.О.
                                                                                    Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.

П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
05 липня 2021 року                                                                                       м. Київ
Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, - 
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 10.3, 13.1 Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 23 лютого 2021 року о 18 год. 00 хв. в м. Києві, Львівська площа 8-б, керуючи автомобілем Toyota Solara, д.н.з. НОМЕР_1 , при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю Mazda, д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв з ним зіткнення, при дорожньо-транспортній пригоді обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування в зв`язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт послався на ст. 268, 277-2 КУпАП, вказав, що відповідно до судової повістки, наявної в матеріалах судової справи № 761/8624/21 (а. с. 6), справа про адміністративне правопорушення розглянута 09 квітня 2021 року, судова повістка не підписана суддею, а також відсутній підпис ОСОБА_1 про її отримання, що свідчить про факт невручення йому повістки особисто. Також в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про направлення йому судової повістки засобами поштового зв`язку, відповідно повістка про розгляд справи належним, передбаченим процесуальним законодавством чином направлена або вручена йому не була. Натомість, матеріали справи містять довідку про доставку SMS, відповідно до якої повідомлення сформоване 07 квітня 2021 року та доставлене 07 квітня 2021 року о 14:35. Вважав, що надіслане повідомлення не можна вважати належно врученою повісткою у розумінні вимог ст. 277-2 КУпАП, оскільки повістка мала бути вручена не пізніше ніж за три доби до дня розгляду справи в суді, і лише у разі подання ним заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення, чого ним здійснено не було, як і іншими учасниками справи.
Вказував, що в результаті неправильного та протиправного застосування норм процесуального права судом першої інстанції було порушене його право, передбачене ст. 268 КУпАП, на розгляд справи про адміністративне правопорушення в його присутності, що позбавило його і інших, передбачених ст. 268 КУпАП, прав.
Зазначив, що судом першої інстанції не досягнуто завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП, а саме не забезпечено всебічного, повного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Так, судом не взято до уваги доводи, викладені ним в письмових поясненнях та направлених на електронну адресу суду 07 квітня 2021 року, долучених до матеріалів справи, щодо неточностей та суперечностей у матеріалах, складених працівниками поліції, що стали підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.
На підставі вищевикладеного просив постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 09 квітня 2021 року у справі № 761/8624/21 скасувати та закрити провадження у справі.
 
До апеляційної скарги ОСОБА_1 додане клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови, обґрунтоване тим, що він належним чином про час та місце розгляду справи повідомлений не був та з огляду на це не зміг бути присутнім особисто при його розгляді, копія постанови йому не направлялась і докази її направлення в матеріалах справи відсутні, а про наявність постанови він дізнався в середині травня, перевіряючи стан розгляду справ на сайті судової влади і отримав копію постанови 01 червня 2021 року в суді під розписку.
На підставі вищевикладеного просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови.
 
Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.
 
Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
 
З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, оскільки розгляд справи відбувся у його відсутності, повного тексту постанови судом першої інстанції в день винесення постанови йому вручено не було, а копію постанови суду першої інстанції отримав лише 01 червня 2021 року, що підтверджується його розпискою (а. с. 16).
 
За наведених обставин апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.
 
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що судом в порушення вимог ст. 268 КУпАП було розглянуто справу у відсутності ОСОБА_1 і всупереч положень ч. 1 ст. 277-2 КУпАП не повідомлено його належним чином про дату і місце розгляду справи, а також не направлено копію постанови, яка оскаржується, апеляційний суд виходить із наступного.
 
Дійсно, відповідно до ст. 268, ч. 1 ст. 277-2 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
 
З матеріалів справи вбачається, що адміністративна справа була розглянута судом за відсутністю ОСОБА_1 , при цьому в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення зазначеної особи про день та час судового розгляду.
 
Апеляційний суд враховує, що довідка від 07 квітня 2021 року про доставку SMS-повідомлення щодо доставлення судової повістки ОСОБА_1 не містить відомостей про посаду уповноваженої особи, яка склала довідку, та її підпису.
 
Крім того, з огляду на вимоги ст. 277-2 КУпАП, відповідно до якої повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи, повідомлення ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи на 09 квітня 2021 року судовою повісткою від 07 квітня 2021 року не можна вважати вчасним та належним.
 
За таких обставин, суд першої інстанції припустився порушення права ОСОБА_1 , наданих йому ст. 268 КУпАП, позбавивши можливості надати пояснення та здійснити інші дії на свій захист, передбачені вказаною статтею. При цьому матеріали справи не містить належних даних про отримання особою, притягнутої до адміністративної відповідальності, копії постанови та взагалі доказів її направлення.
 
Разом з тим, процесуальні права ОСОБА_1 , передбачені вказаною статтею, в повній мірі були поновлені під час апеляційного розгляду.
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
 
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
 
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
 
Відповідно до п. 10.3 ПДР у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.
 
Відповідно до п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
 
Відповідальність за ч. 1 ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
 
Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.
 
Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.
 
Дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
 
Висновки судді місцевого суду про доведеність факту вини ОСОБА_1 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 006586 від 23 лютого 2021 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;
схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано місце зіткнення та положення транспортних засобів після їх зіткнення, пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, відомості щодо освітлення (сутінки, штучне); стан покриття проїзної частини (мокре), наявність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП (немає); дана схема підписана уповноваженою особою та учасниками ДТП без будь-яких зауважень та заперечень, щодо розташування зазначених транспортних засобів;
поясненнями водія ОСОБА_2 , яка зазначила, що керуючи автомобілем Mazda 3 д.н.з. НОМЕР_2 в м. Києві по Львівській площі 8 зі сторони Софіївської площі в сторону м. Лук`янівка в правій крайній смузі в потоці автівок, на відрізку дороги навпроти ТЦ "Billa-Eva" ліворуч від себе та на дуже близькій відстані помітила авто червоного кольору, яке щільно наблизилось до її авто з лівого боку, після чого водій цього авто Toyota д.н.з. НОМЕР_1 продовжив рух, здійснюючи обгін, змінюючи траекторію руху вправо, не дотримуючись бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з її авто і пошкодив (відірвав) бампер її авто;
поясненнями водія ОСОБА_1 , який зазначив, що керуючи автомобілем Toyota Solara д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Січових Стрільців зі сторони вул. В.Житомирська в сторону вул. Глубочицької рухався у другому ряді автомобільної дороги для транспортних засобів. Водій автомобіля Mazda 3 д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись в першому (крайньому правому) ряді, не надавши переваги у русі, без ввімкнення знаку повороту здійснила перестроювання у другий ряд, тим самим допустила зіткнення з його автомобілем, зачепивши своїм конструктивним елементом - переднім бампером колісну арку його автомобіля. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля Mazda 3 зазнала пошкоджень свого переднього бамперу, який до настання пригоди вже був в несправному стані та виходив за геометричні розміри автомобіля на 7-10 см. Дана обставина також підтверджується словами водія автомобіля Mazda 3, що були сказані в присутності поліцейських. Про настання дорожньо-транспортної пригоди він дізнався, почувши характерний звук пластика, що тре асфальт, в результаті чого зупинився у 2-3 м. від місця пригоди. В подальшому, для ліквідації негативних наслідків для оточуючих, зокрема для розблокування зупинки громадського транспорту, переконавшись у відсутності у нього пошкоджень, перемістив свій автомобіль у безпечне місце. Жодних правил дорожнього руху він не порушував, винним у ДТП себе не вважає, майнової шкоди не зазнав, проте отримав моральну шкоду.
 
Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 , що перебувало у причинному зв`язку із наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди, а також про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.
 
Наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, об`єктивних підстав ставити під сумнів наявні в матеріалах справи докази у суду не має. Сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення викладена із належною повнотою та відповідає диспозиції ст. 124 КУпАП.
 
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що судом не взято до уваги доводи, викладені ним в письмових поясненнях, апеляційний суд враховує, що хоча ОСОБА_1 і стверджував цих поясненнях, наданих до суду першої інстанції, що дорожньо-транспортна пригода виникла внаслідок недотримання іншим водієм правил дорожнього руху, його вина у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді встановлена саме внаслідок порушення п. 10.3 ПДР. Так, вимога цього пункту передбачає повну відповідальність водія, який розпочинає перестроювання, за безпеку дорожнього руху від початку і до закінчення маневру. При цьому не слід розраховувати на дії інших водіїв щодо попередження можливих наслідків у результаті виникнення небезпечних ситуацій.
 
Окрім того, справа судом розглядається лише стосовно ОСОБА_1 в межах зазначеного у протоколі адміністративного правопорушення, а тому давати оцінку діям інших осіб в межах даного провадження суд не вправі.
 
Про порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, що призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди, свідчить і локалізація пошкоджень автомобілів, які були спричинені зіткненням, зокрема, Mazda 3: передній бампер з лівого боку. Розташування автомобілів на проїзній частині після зіткнення також свідчить про те, що зіткнення відбулося в той момент, коли водій транспортного засобу Toyota Solara завершував маневр з перестроювання.
 
Наведене вказує на безпідставність апеляційної скарги, доводи якої направлені на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
 
У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
 
Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.
 
Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.
 
Апеляційним судом враховується рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
 
Апеляційним судом враховується, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.
 
Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 27, 33 КУпАП при накладенні стягнення врахував характер вчиненого правопорушення, а тому обґрунтовано призначив йому стягнення, передбачене санкцією ст. 124 КУпАП
 
Накладене адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети: виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.
 
Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.
 
Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.
 
Підстави для задоволення клопотання про закриття провадження в справі відсутні.
 
Постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 квітня 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                  Кашперська Т.Ц.