Номер провадження: 33/813/1037/21
Номер справи місцевого суду: 517/361/21 
Головуючий у першій інстанції Тростенюк В.А. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2021 року                                                                 м. Одеса

       Одеський апеляційний суд в складі:
головуючий - суддя Котелевський Р.І.
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Фрунзівського районного суду м. Одеси від 24.06.2021 року, якою:
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ч.1 ст.130 КУпАП, - 
встановив:

оскарженою постановою, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та йому призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.  
Згідно з оскарженою постановою, 30.05.2021 року, біля 00:10 год., ОСОБА_1 по вул. Крута в смт. Захарівка Роздільнянського району Одеської області, керував мотоциклом «ІЖ Юпітер», з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду та продуття алкотестеру «DRAGER» у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння правопорушник відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
Не погоджуючись із постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на її необґрунтованість, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, просить скасувати постанову та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апелянт зазначає про не врахування суддею районного суду порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, невідповідності матеріалів адміністративної справи фактичним обставинам, оскільки мотоциклом він не керував, в стані алкогольного сп`яніння не перебував, від огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся. 
Судовий розгляд в апеляційному суді проведено за відсутністю ОСОБА_1 , який в судове засідання не з`явився, в апеляційній скарзі просив розглянути справу без його участі. 
За таких умов апеляційної суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови мови для реалізації права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 , в апеляційний суд не з`явився, в апеляційній скарзі просив провести розгляд справи за його відсутності, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_1 , як небажання останнього особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції. 
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого  в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. 
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом  сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Вивчивши матеріали адміністративної справи; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 
У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді районного суду є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.
Так, згідно з протоколом серії ДПР18 №504736 від 30.05.2021 року, водій  ОСОБА_1 30.05.2021 року, о 00:10 год., по вул. Крута в смт. Захарівка Роздільнянського району Одеської області, керував мотоциклом «ІЖ Юпітер», з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України (а.с.1).
Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №504736 від 30.05.2021 року  ОСОБА_1 власноручно підписав, фактично погодившись із його змістом, ніяких зауважень та застережень в протоколі не вказав.
Крім того, в письмових поясненнях, що долучені до матеріалів справи,  ОСОБА_1 підтвердив, що 30.05.2021 року, біля 00:10 год., знаходячись по вул. Крута в смт. Захарівка він керував транспортним засобам, при цьому випив пива, з порушенням згоден (а.с.2).
Таким чином, факт вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями  ОСОБА_1 від 30.05.2021 року, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, постановою серії БАБ №932636 від 30.05.2021 року за ч.6 ст.121 КУпАП, постановою серії БАБ №932638 від 30.05.2021 року за ч.5 ст.121 КУпАП, постановою серії БАБ №932637 від 30.05.2021 року за ч.1 ст.126 КУпАП.
Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним судом досліджено відеозапис з нагрудної камери працівника патрульної поліції, з якого вбачається, що  ОСОБА_1 керував мотоциклом «ІЖ Юпітер», працівниками поліції були вжиті заходи щодо його переслідування та зупинки; відеозапис підтверджує ознайомлення  ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення та написання останнім власноручних пояснень.
З переглянутого судом відеозапису просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 30.05.2021 року, зокрема: переслідування поліцейськими мотоцикла, яким керував ОСОБА_1 , його зупинка, процедура складання протоколу відносно ОСОБА_1 , а тому відеозапис беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджує відомості викладені в протоколі та доводить вину правопорушника. 
Відсутність аудіо доріжки на вказаному відеозаписі не спростовує факту керування  ОСОБА_1 мотоциклом, та відмови його від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку, оскільки на відеозаписі зафіксована процедура складання протоколу, зі змістом якого водій був ознайомлений та підписав його, тим самим погодившись з обставинами викладеними в протоколі, а також зафіксовано власноручне написання водієм письмових пояснень. 
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним і допустимими. 
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису  ОСОБА_1  не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи. 
Доводи апелянта, що працівниками поліції під час складання протоколу не були залучені свідки, суд визнає безпідставними, оскільки ч. 2 ст. 266 КУпАП (редакція від 16.02.2021 року) передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд також не приймає доводи  ОСОБА_1 відносно того, що він не керував мотоциклом марки «ІЖ Юпітер», оскільки вони беззаперечно спростовуються відеозаписом нагрудної камери працівника патрульної поліції, якими підтверджена чітка хронологія подій 30.05.2021 року. 
Крім того, ці доводи спростовуються долученими до протоколу про адміністративне правопорушення копіями: постанови серії БАБ №932636 від 30.05.2021 року за ч. 6 ст.121 КУпАП; постанови серії БАБ №932638 від 30.05.2021 року за ч.5 ст.121 КУпАП; постанови серії БАБ №932637 від 30.05.2021 року за ч.1 ст.126 КУпАП. 
Зміст вказаних постанов свідчить про те, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння інших правопорушень у сукупності із скоєнням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення, суддя районного суду дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини.
Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді районного суду в оскаржуваній постанові про доведеність вини  ОСОБА_1  та були підставою для її скасування або зміни, стороною захисту не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.
Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в районному суді.
За таких обставин суд визнає доводи апеляційної скарги безпідставними, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної постанови судді районного суду.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -  
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Фрунзівського районного суду Одеської області від 24.06.2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя
Одеського апеляційного суду                                                                               Р.І. Котелевський