П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 липня 2021 р.	м. Одеса	Справа № 400/2939/20	
                                                                                                                     
                                                                                                                          Головуючий в І інстанції: Птичкіна В.В.
                                                                                     Дата та місце ухвалення рішення: 09.04.2021 р. м. Миколаїв

                  П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

                                                 судді-доповідача – Шеметенко Л.П.
                                                                   судді – Стас Л.В.
                                                                   судді – Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року по справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до Адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, третя особа - ОСОБА_1 , в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення голови міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП при адміністрації Інгульського району Миколаївської області Волкова І.В. від 14.02.2019 року, що оформлено протоколом № 1, щодо затвердження акту про відключення квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП.
Також, у заявленому позові позивач просив поновити строк на звернення до суду.
Відповідачем був поданий відзив на позовну заяву, в якому останній просив залишити заявлений позов без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушенні норм матеріального та процесуального права. 
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю. 
Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі – продажу від 26.11.2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.11.2014 року № 30045758.
Також, суд першої інстанції встановив, що основним видом діяльності                                   ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» є виробництво електроенергії та постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, про що свідчить пункт 3.2 Статуту Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль», затвердженого загальними зборами товариства 20.04.2018 року.
Позивач здійснює централізоване теплопостачання у будинок АДРЕСА_2 , що визнається учасниками справи.
16.05.2017 року ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» видано технічні умови № 16 на відключення квартири третьої особи від централізованого теплопостачання, що підтверджується копією цих технічних умов.
Крім того, за результатами звернення третьої особи до міжвідомчої комісії з розгляду питань про відключення квартири в житловому будинку від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання для влаштування індивідуального опалення та гарячого водопостачання за допомогою 2-х контурного котла, Комісія вирішила надати дозвіл на виконання проектних та монтажних робіт для подальшого влаштування турбо котла, що підтверджується витягом з протоколу постійно діючої міжвідомчої комісії адміністрації Інгульського району з розгляду питань, пов`язаних з відключення окремих квартир від центральних мереж ЦО та ГВП від 29.06.2017 року № 4.
25.10.2017 року складений акт про відключення квартири АДРЕСА_1 від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП. 
Акт підписаний представниками ЖКП «Південь», ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» та третьою особою.
Протоколом постійно діючої міжвідомчої комісії адміністрації Інгульського району з розгляду питань, пов`язаних з відключенням окремих квартир у багатоквартирних житлових будинках від мереж ЦО та ГВП від 14.02.2019 року № 1 затверджений вказаний акт про відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання квартири третьої особи. 
Змістом наведеного протоколу підтверджується, що у засіданні комісії брав участь представник ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ».
Не погоджуючись із рішенням голови міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП при адміністрації Інгульського району Миколаївської області Волкова І.В. від 14.02.2019 року, що оформлено протоколом № 1, щодо затвердження акту про відключення квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, позивач у липні 2020 року звернувся до суду з даним позовом. 
Вирішуючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач 21.07.2020 року звернувся до адміністративного суду з вимогою про скасування індивідуального акта – рішення міжвідомчої комісії, створеної при відповідачеві, оформленого протоколом засідання                         від 14.02.2019 року, в установлений законом строк.
При цьому, доходячи такого висновку, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи свідчать, що позивач дізнався про обставину, з якими він пов`язує порушення своїх прав, 23.09.2019 року - у день надходження до нього листа відповідача від 19.09.2019 року                           № 1329/04.01-18, серед додатків до якого містилися, серед іншого, копії документів про відключення квартири третьої особи від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Також, суд першої інстанції зазначив, що обставина присутності працівника позивача на засіданні міжвідомчої комісії 14.02.2019 року не свідчить про те, що саме в цю дату позивач дізнався про обставину, з якою він пов`язує порушення свого права, оскільки матеріали справи не містять доказів, які б дозволяли установити обсяг повноважень такого працівника, зокрема, чи мав він повноваження на представництво інтересів позивача у відносинах з суб`єктам владних повноважень.
Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що для цілей установлення моменту, з якого позивач дізнався про обставини, з якими він пов`язує порушення своїх прав, необхідно надати перевагу листу відповідача від 19.09.2019 року № 1329/04.01-18, адресованого керівнику (генеральному директору) позивача.
Крім того, вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 12.03.2021 року сплинуло 5 місяців 17 днів із шестимісячного строку звернення до адміністративного суду та надалі такий строк був продовжений в силу положень пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України у редакції до 17.07.2020 року згідно Закону України від 30.03.2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що станом на                      21.07.2020 року (день подання позовної заяви до суду) сплинуло 5 місяців 20 днів з шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, тобто, позивач звернувся із позовною заявою в установлений законом строк.
Суд першої інстанції зазначив, що у пункті 1 прохальної частини позовної заяви позивач клопоче про поновлення йому строку звернення до адміністративного суду, проте, адміністративний суд не ухвалював процесуальних рішень за цим клопотанням, оскільки не вбачає порушення позивачем строку звернення до адміністративного суду. 
На підставі наведеного, суд першої інстанції також відхилив доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду та наявності підстав для залишення позову без розгляду. 
В свою чергу, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваним індивідуальним актом затверджений акт про відключення квартири третьої особи від мереж ЦО та ГВП, чим були створені правові наслідки саме для третьої особи, проте, у справі відсутні докази того, що внаслідок прийняття зазначеного рішення суб`єкта владних повноважень у позивача виникли права або обов`язки, або йому було завдано шкоду.
Суд першої інстанції зазначив, що пояснюючи мотиви звернення до суду із відповідним позовом, позивач посилається на обставину завдання йому збитків, але не вказує, як саме наявність оскаржуваного рішення завдало збитків позивачу. 
Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не довів як наявності порушеного права, так і причинно-наслідкового зв`язку між прийняттям комісією відповідача оскаржуваного рішення та шкідливими наслідками для позивача, які, на його думку, існують, а доводи позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів є абстрактними, не містять жодного обґрунтування негативного впливу спірним рішенням на його конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси та свідчать про незгоду позивача з указаним рішенням, що не є тотожним порушенню права, свободи чи інтересу.
Водночас, суд першої інстанції зазначив, що умовою для скасування в судовому порядку рішення суб`єкта владних повноважень є його протиправність, тобто, порушення таким рішенням прав позивача, однак, зібрані у справі докази не підтверджують наявність обставин, які б свідчили про порушення оскаржуваним рішенням суб`єкта владних повноважень прав позивача.
На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутність у позивача порушеного права (а відтак і відсутність ознаки протиправності рішення суб`єкта владних повноважень) є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене. 
Згідно вимог ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) споживач має право, зокрема: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством; на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»                               від 24.06.2004 року № 1875-IV (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.
Згідно ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року № 2633-IV (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) споживач теплової енергії має право, серед іншого, на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.
Відповідно до п.п. 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
На виконання приписів пункту 25 наведених Правил наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання.
Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 вказаного Порядку (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання. У заяві про відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.
Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. 
Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. 
При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання. Комісією, у разі необхідності, можуть розглядатися питання збільшення потужностей та можуть розроблятися пропозиції щодо їх фінансування, а також заміни систем внутрішньоквартальних, а в деяких випадках і магістральних мереж газо-, водо-, теплопостачання.  
Засідання Комісії відбувається за участю заявника або його уповноваженого представника. 
Рішення Комісії оформляється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові.  
При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП.
Підставою для відмови у наданні дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП є невиконання умов, визначених у пунктах 2.1 та 2.2 цього Порядку.  
У разі незгоди заявника з відмовою спір вирішується в судовому порядку.
Згідно пп. 2.4.2 п. 2.4, п.п. 2.5, 2.6, 2.7 наведеного Порядку (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. 
Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи.
Роботи з відключення будинку від мереж ЦО і ГВП виконуються у міжопалювальний період.  
По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. 
Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.
Як встановлено судом першої інстанції та визнається учасниками справи, позивач здійснює централізоване теплопостачання у будинок АДРЕСА_2 , а тому, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності матеріально-правової заінтересованості позивача у спірних правовідносинах. 
Наявність предмету захисту у суді з боку товариств теплоелектроцентраль у спірних правовідносинах підтверджується усталеною практикою Верховного Суду (зокрема, постанови від 03 квітня 2018 року по справі № 233/6021/14-а, від 19 червня 2018 року по справі                           № 766/13874/17, від 22 жовтня 2020 року по справі № 766/16428/16-а, від 21 липня 2021 року по справі № 200/14559/19-а, від 21 липня 2021 року по справі № 200/2348/20-а). 
Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково відхилив доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду та виходив з того, що позивачем не пропущено строк звернення із заявленим позовом, з огляду на викладене.
Так, колегія суддів зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Зокрема, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі, і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббігс та інші проти Великобританії» (рішення від 22.10.1996 року), «Девеер проти Бельгії» (рішення від 27.02.1980 року)).
Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, у цій справі спірні правовідносини виникли у зв`язку з відключенням квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності третій особі, від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання.
При цьому, позивачем у даній справі, ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль», у травні 2017 року були видані третій особі технічні умови на відключення від централізованого теплопостачання, що підтверджується копією цих технічних умов № 16 від 16.05.2017 року.
Також, за результатами звернення третьої особи до міжвідомчої комісії з розгляду питань про відключення квартири в житловому будинку від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання для влаштування індивідуального опалення та гарячого водопостачання за допомогою 2-х контурного котла, Комісія вирішила надати дозвіл на виконання проектних та монтажних робіт для подальшого влаштування турбо котла, що підтверджується витягом з протоколу постійно діючої міжвідомчої комісії адміністрації Інгульського району з розгляду питань, пов`язаних з відключення окремих квартир від центральних мереж ЦО та ГВП                       від 29.06.2017 року № 4.
Більш того, 25.10.2017 року складений акт про відключення квартири АДРЕСА_1 від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, який підписаний, в тому числі, представником виконавця послуг з ЦО і ГВП - нач. відділу КСТЄ ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ».
Таким чином, відключення квартири третьої особи від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП проведено ще у 2017 році та позивачу у даній справі було достеменно відомо про ці обставини, та останній погодив таке відключення, надав технічні умови на відключення та представник ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» підписав відповідних акт відключення.
Крім того, нач. відділу КСТЄ ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» 14.02.2019 року був присутній на засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії адміністрації Інгульського району з розгляду питань, пов`язаних з відключення окремих квартир у багатоквартирних житлових будинках від мереж ЦО та ГВП, на якому і було прийнято оскаржуване рішення про затвердження акту про відключення квартири АДРЕСА_1 від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, що підтверджується протоколом № 1 засідання Комісії.
Доводи позивача про те, що на наведеному засіданні був присутній не уповноважений представник ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» не підтверджені з боку останнього жодними доказами. 
Крім того, надаючи оцінку доводам позивача та висновкам суду першої інстанції стосовно того, що на наведеному засіданні був присутній не уповноважений представник                              ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» та позивач про порушення своїх прав дізнався лише з листа відповідача від 19.09.2019 № 1329/04.01-18, адресованого керівнику (генеральному директору) ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ», колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявний лист ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» від 22.04.2019 року, який підписаний генеральним директором та адресований третій особі, згідно якого 01.04.2019 року позивачем була отримана заява третьої особи з доданими до неї документами про проведення відключення квартири від системи централізованого опалення та у додатках до цією заяви містився затверджений протоколом № 1 від 14.02.2019 року акт відключення від мереж ЦО і ГВП. 
Зазначені обставини у сукупності повністю спростовують доводи позивача та висновки суду першої інстанції про те, що про порушення своїх прав позивач дізнався лише з листа відповідача від 19.09.2019 року № 1329/04.01-18
За встановлених у справі обставин, вбачається, що звернувшись до суду із заявленим позовом у липні 2020 року, позивач пропустив шестимісячний строк звернення із заявленим позовом.
При цьому, враховуючи наведені вище у сукупності обставини, вбачається, що до моменту встановлення на території України карантину постановою Кабінету Міністрів                                     від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (тобто, до 12.03.2020 року) позивачем вже було пропущено строк на звернення із заявленим позовом, а тому, положення п. 3 р. 6 «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України у редакції до 17.07.2020 року не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. 
Водночас, колегія суддів зазначає, що пропуск строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається та вирішується в порядку, встановленому КАС України.
Поважними причинами пропуску строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними, та не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Водночас на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.
При зверненні із заявленим позовом позивач просив поновити йому строк на звернення до суду.
Проте, позивачем не зазначається та з матеріалів справи не вбачається обставин, що заважали б позивачу та могли бути об`єктивними перешкодами для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів у передбачений законом строк.
З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що жодних належних та допустимих доказів щодо причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з вказаним адміністративним позовом, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, позивач не вказує і не надає, та відповідно судом не встановлено обставин, що свідчать про наявність об`єктивних перешкод для подання позову у встановлений законодавством строк, а отже відсутні підстави для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.
Посилання позивача на те, що про порушення своїх прав останній дізнався лише з листа відповідача від 19.09.2019 № 1329/04.01-18, адресованого керівнику (генеральному директору) ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ», спростовуються матеріалами справи та наведеними висновками суду апеляційної інстанції. 
Колегія суддів зазначає, що одержання на відповідне звернення у вересні 2019 року відповіді від відповідача не впливає на переривання установленого процесуального строку та не спростовує обізнаність позивача про відключення квартири третьої особи від теплопостачання та прийняття оскаржуваного рішення про затвердження акту відключення, що підтверджено належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. 
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Таким чином, оскільки позивачем не наводиться та зі змісту матеріалів справи не вбачається будь-яких причин, які б об`єктивно та непереборно перешкоджали своєчасно звернутись до суду із даним позовом, що позбавляє суд можливості застосувати приписи КАС України щодо визнання причин пропуску строку поважними, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для залишення заявленого позову без розгляду.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, судове рішення підлягає скасуванню із залишенням без розгляду заявленого позову.
Керуючись ст.ст. 123, 240, 241, 243, 250, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» – задовольнити частково.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року – скасувати.
Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до Адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення – залишити без розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 30.07.2021 р.

        Суддя-доповідач:                                                                      Л.П. Шеметенко

         Суддя:                                                                                        Л.В. Стас  

         Суддя:                                                                                        І.О. Турецька