22-ц/804/1425/21 
                                                                                242/3582/20 

П О С Т А Н О В А
Іменем України

Єдиний унікальний номер 242/3582/20
Номер провадження  22-ц/804/1425/21
15 вересня  2021 року                                                                               місто Маріуполь 
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                 головуючого судді Лопатіної М.Ю.
                 суддів –Биліни Т.І., Мальцевої Є.Є. 
                 за участю секретаря Сидельнікової А.В.      
         сторони:
позивачка – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Мабаракшина Ельміра Дамирівна, на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21 вересня 2020 року, постановлене у складі судді Черкова В.Г., повний текст якого складено 21 вересня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.
        Позов мотивовано тим, що судовим наказом Селидівського міського суду Донецької області від 28 серпня 2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти  на утримання двох неповнолітніх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28 серпня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття.
З огляду на те, що відповідач  сплачує аліменти несвоєчасно та не в повному обсязі,  в нього виникла заборгованість у сумі 44 397,91 грн.
        З урахуванням викладеного, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01 березня 2019 року по 01 серпня 2020 року  у розмірі 44 397,91 грн. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 21 вересня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення пені за прострочення сплати аліментів  задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 44 397 грн, 91 грн. Розподілено судові витрати. 
           Ухвалюючи рішення про задоволення позову місцевий суд виходив з того, що є встановленим факт заборгованості з боку відповідача по сплаті аліментів на утримання дітей, яка виникла з вини останнього, а тому  наявні підстави для реалізації передбаченого статтею 196 СК України права позивачки на стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів в межах 100 % заборгованості за даним аліментним зобов`язанням.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі відповідач, в інтересах якого діяла адвокат Мабаракшина Е.Д., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачці у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги в основному зводяться до того, що судом не узято до уваги те, що відповідач постійно перераховував на рахунок позивачки кошти на  утримання дітей через банківські установи та надавав останній грошові кошти особисто. Вважає, що сума  його заборгованості за аліментами, визначена державним виконавцем, не є вірною.   

Доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка, посилаючись на відповідність оскаржуваного судового рішення вимогам законності та обґрунтованості, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Мабаракшина Е.Д. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені  належним чином, що у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. 

Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга   не підлягає задоволенню  з таких підстав.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судовим наказом Селидівського міського суду Донецької області від 28 серпня 2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти  на утримання двох неповнолітніх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28 серпня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття  (а.с 8).
Згідно розрахунку головного державного виконавця Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 03 серпня 2020 року, загальна сума заборгованості боржника ОСОБА_2 за аліментами на користь ОСОБА_1   складає 44397,91 грн. (а.с 7).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права
         Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
         Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
         За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).
          Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
           Статтею 71 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.
            Згідно із частиною третьою статті 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.
            У частині восьмій цієї статті зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
            Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 зазначеного Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.
           Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Проте таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
           У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
            Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
             Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
            Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).
             Таким чином, пеня від суми несплачених відповідачем аліментів за період з березня 2019 по липень 2020 року складає 121 069,75 грн, виходячи з наступного розрахунку: березень 2019 року: 2450,21 грн х 1% х 519 днів =12 716,59 грн; квітень 2019 року: 2 580,75 грн. х 1% х 488 днів= 12 594,06 грн; травень 2019 року: 2 580,75 грн х  1% х 458 днів=11 819,84 грн; червень 2019 року: 2 580,75 грн х 1% х 427 днів=11 019,80 грн; липень 2019 року: 2 615,05 грн х 1% х 397 днів=10 381,75 грн; серпень 2019 року 2 615,05 грн х 1% х 366 днів=9 571,08 грн; вересень 2019 року: 2 615,05 грн х 1% х 335 днів=8 760,41 грн; жовтень 2019 року: 2 636,03 грн х 1% х 305 днів=8039,89 грн; листопад 2019 року: 2 636,03 грн х 1% х274 днів=7 222,72 грн; грудень 2019 року: 2 636,03 грн х 1% х 244 днів =6 431,91 грн.; січень 2020 року: 2 636,03 грн х 1% х 213 днів=5 614,75 грн; лютий 2020 року: 2 636,03 грн х 1% х 182 дні=4 797,57 грн; березень 2020 року: 2 636,03 грн х 1% х153 дні=4 033,13 грн; квітень 2020 року: 2 636,03 грн х 1% х 122 дні=3 215,95 грн; травень 2020 року: 2 636,03 грн х 1% х 92 дні= 2 425,15 грн; червень 2020 року: 2 636,03 грн х 1% х 61 день =1 607,98 грн; липень 2020 року: 2 636,03 грн х 1% х31 день=817,17 грн. 
          Враховуючи наведене, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про  задоволення позову, дійшов обґрунтованого висновку про те, що є підстави для притягнення до відповідальності платника аліментів за їх прострочення та стягнення з нього неустойки у розмірі  100 відсотків заборгованості, яка існувала станом на 01 серпня  2020 року.
          Погодження місцевого суду з розміром неустойки, визначеної позивачкою в позовній заяві у сумі 230 869, 14 грн,  є помилковим, проте не впливає на  висновок про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 пені, обмеженою 100 відсотками заборгованості за аліментами останнього.  При цьому судом була застосована правильна формула  розрахунку пені. 
Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про невідповідність розрахунку його заборгованості зі сплати аліментів, з огляду на те, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом (частина третя статті 195 СК України). Відповідач зазначений розрахунок державного виконавця не оскаржив і не спростував в суді.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин та обґрунтованих висновків суду першої інстанції у цій справі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної  скарги.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої  інстанції -  залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374,375,381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Мабаракшина Ельміра Дамирівна, залишити без задоволення.
Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту. 

Судді:  

Повний текст постанови складено 15 вересня  2021 року.

Суддя: