УХВАЛА

28 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 160/6260/21
адміністративне провадження № К/9901/33959/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів - Жука А.В., Шевцової Н.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року 
та ухвалу  Третього апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року 
у справі № 160/6260/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби України Дніпропетровської області, третя особа - ОСОБА_3 про визнання дії чи бездіяльності протиправною,
УСТАНОВИВ:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі № 160/6260/21 адміністративний позов повернуто.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі № 160/6260/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби України Дніпропетровської області, третя особа - ОСОБА_3 про визнання дії чи бездіяльності протиправною повернуто скаржникові.
Не погоджуючись із судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Ухвалами Верховного Суду від 08 вересня 2021 року та від 22 вересня 2021 року касаційні скарги ОСОБА_1 повернуто скаржнику на підставі  пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України та пункту 1 частини 5 статті 332 КАС України відповідно.
13 вересня 2021 року скаржником повторно подано касаційну скаргу через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Суд зазначає наступне.
У силу пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Вищезазначеному конституційному положенню щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.
Згідно з частиною другою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у   пунктах 3,   4,   12,   13,   17,   20   частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Пунктом 3 частини 1 статті 294 КАС України передбачено оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачу.
З матеріалів касаційного провадження вбачається, що ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року.
Згідно приписів статті 328 КАС України особа може звернутись до суду касаційної інстанції зі скаргою на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою.
Таким чином, оскаржувана позивачем ухвала суду першої інстанції не була переглянута судом апеляційної інстанції, а тому в силу частини 2 статті 13, частини 2 статті 328 КАС України не підлягає перегляду в касаційному порядку.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням вищенаведеного правового регулювання, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року, оскільки вона не підлягає касаційному оскарженню.
Окрім того, з матеріалів касаційного провадження вбачається, що позивачу було повернуто апеляційну скаргу на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року.
Частиною третьою  статті 328 КАС України  встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Згідно з пунктом 5 частини першої  статті 333 КАС України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до частини другої  статті 333 КАС України  у разі оскарження ухвали  (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Статтею 296 КАС України визначена  форма і зміст апеляційної скарги.
Частиною п`ятою статті 296 КАС України передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.  
Відповідно до приписів статті 298 КАС України у випадку оформлення апеляційної скарги з порушенням вимог, встановлених  статтею 296  цього Кодексу, до такої скарги застосовуються положення  статті 169  цього Кодексу, а саме суд встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених  статтями 160,  161  цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановлюється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч. 1, ч. 2 статті 169 КАС України).
Пунктом першим частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 у вказаній вище справі адміністративний позов повернуто позивачу.
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.06.2021 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з необхідністю подання до Третього апеляційного адміністративного суду: копії апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи; документа про сплату судового збору у розмірі 2270 гривень.
Зазначеною ухвалою встановлено строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги - десять днів з моменту отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Копія ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху була надіслана поштою скаржникові та отримана ним 29.06.2021 року, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення.
22.06.2021 року до суду від скаржника надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору.
В обґрунтування клопотання ОСОБА_1 зазначив, що майновий стан позивача є незадовільним. Також позивач зазначає, що предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо його безпідставності, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Приписи ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" встановлюють, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
З наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору суд повинен враховувати майновий стан сторони.
Разом з тим, скаржник не зазначив жодних фактичних обставин щодо свого майнового стану та не надав суду доказів на їх підтвердження в обгрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору.
За таких обставин клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягало.
У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 не спростовує висновки суду апеляційної інстанції, а також не доводить та не надає доказів щодо усунення недоліків апеляційної скарги не виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу скаржнику, правильно застосував норми процесуального права (стаття 169, 298 КАС України), що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Керуючись статтями 169, 296, 298, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі № 160/6260/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби України Дніпропетровської області, третя особа - ОСОБА_3 про визнання дії чи бездіяльності протиправною.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу  Третього апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року у справі № 160/6260/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби України Дніпропетровської області, третя особа - ОСОБА_3 про визнання дії чи бездіяльності протиправною.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                         В. Е. Мацедонська 

Судді                                                                                                              А. В. Жук

                                                                                                                       Н. В. Шевцова