Ухвала
 
07 липня 2021 року
місто Київ
 
справа № 127/30671/18
провадження № 61-7466ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І., вивчив касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 30 березня 2021 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_1 у листопаді 2018 року звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути на його користь:
-       з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 13 вересня 2011 року № 1 у розмірі 1 859 148, 96 грн, що еквівалентно 65 766, 24 дол. США;
-       з ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 01 грудня 2011 року № 2 у розмірі 3 330 797, 87 грн, що еквівалентно 71 490, 54 дол. США.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2019 року позов задоволено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 5 189 946, 81 грн, з яких: з ОСОБА_2 за договором позики від 13 вересня 2011 року № 1 стягнуто 1 859 148, 96 грн, що еквівалентно 65 766, 24 дол. США; з ОСОБА_3 за договором позики від 01 грудня 2011 року № 2 стягнуто 3 330 797, 87 грн, що еквівалентно 71 490, 54 дол. США. Здійснено розподіл судових витрат.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 липня 2019 року заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задоволено частково, заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2019 року скасовано, направлено справу для розгляду по суті за встановленою законом підсудністю до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області. 
Постановою Верховного Суду від 20 січня 2021 року скасовано постанову Вінницького апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Суд касаційної інстанції зробив висновок, що враховуючи, що у договорах позики сторони самостійно визначили місце виконання зобов`язання саме у м. Вінниця, подання позову про стягнення боргу за такими договорами на підставі правил альтернативної підсудності (частина восьма статті 28 ЦПК України) є правом позивача, що гарантоване йому процесуальним законом, тому висновок апеляційного суду про те, що умова договору про місце його виконання є нечинною, а тому справа не підлягає розгляду за правилами альтернативної підсудності, не можна визнати законним та обґрунтованим.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 30 березня 2021 року заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2019 року скасовано, ухвалено нове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 01 грудня 2011 року № 2 у розмірі 1 971 018, 90 грн, що еквівалентно 74 217, 87 дол. США станом на 03 травня 2019 року.
В іншій частині позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 07 травня 2021 року засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Вінницького апеляційного суду від 30 березня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_2 у зв`язку з пропуском позовної давності, змінити заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2019 року в частині вимог до ОСОБА_2 , в цій частині позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 13 вересня 2011 року № 1 у розмірі 21 109, 59 дол США та відсотки за користування коштів у розмірі 1 119, 60 дол. США. В іншій частині рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 31 травня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для її виконання.
Від заявника у червні 2021 року засобами поштового зв`язку надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, подано докази на підтвердження доплати судового збору.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявником як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначено, що:
- оскаржувані судові рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права;
- суд апеляційної інстанції безпідставно застосував позовну давність за заявою відповідача, який належно повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції, тобто не був позбавлений права подати відповідну заяву саме до суду першої інстанції;
- суд апеляційної інстанції застосував правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц, згідно з яким той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції. Проте, від зазначеного висновку необхідно відступити, оскільки відповідач ОСОБА_2 належно повідомлялася про розгляд справи у суді першої інстанції;
- враховуючи процесуальну поведінку відповідача ОСОБА_2 суд апеляційної інстанцій мав застосувати правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 760/14479/13-ц (провадження № 61-1715ск18), щодо добросовісності використання сторонами наданих їм законом прав та обов`язків;
- суд апеляційної інстанції в обрахунку стягнутих сум допустив помилку у зв`язку із неправильним застосуванням періоду, з якого необхідно розраховувати заборгованість.
Таким чином, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявником зазначена та підстава, яка згадана у пункти 1, 2 частини другої статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання нею вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
IІІ. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА КАСАЦІЙНЕ ОСКАРЖЕННЯ
У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції від 30 березня 2021 року, повний текст якого складено 02 квітня 2021 року, заявником отримано 08 квітня 2021 року засобами поштового зв`язку.
На підтвердження поважності причини пропуску процесуального строку заявником подано лист Дніпровського апеляційного суду від 07 червня 2021 року, копію конверта на підтвердження направлення ОСОБА_1 копії рішення суду апеляційної інстанції із трекінгом Акціонерного товариства «Укрпошта» (далі - УКРПОШТА) за номером 2105020304697, відповідно до якого копію рішення суду апеляційної інстанції отримано заявником 08 квітня 2021 року.
Згідно з частиною першою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до частини другої наведеної статті учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема, у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.
Отже, аналіз касаційної скарги, доданих до неї матеріалів та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження дають підстави для висновків, що строк, протягом якого заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження зазначеного рішення, пропущено з поважних причин, тому Суд поновлює його.
IІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Оскільки вимоги ухвали Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Вінницького апеляційного суду від 30 березня 2021 року.
Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 .
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний

                                                                                                            І. Ю. Гулейков

                                                                                                            Г. І. Усик