Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2021 року                                                         м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду - Полюхович О.І.,
з участю:
особи, яка притягається 
до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
захисника - Нікітюка П.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника Нікітюка П.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 14 квітня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 14 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст. 130, КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік.
З протоколів про адміністративні правопорушення слідує, що 13.02.2021 року о 02:00 год., в м. Рівне, вул. Соборна 56, водій ОСОБА_1 будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, керував транспортним засобом «HYUNDAI ACCENT» номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці, які не реагують на світло, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП. 
Крім того, 13.02.2021 року о 02:00 год., м. Рівне, вул. Соборна 56, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «HYUNDAI ACCENT» номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Не погодившись з постановою суду захисник Нікітюк П.М. оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях події і складу адміністративних правопорушень. Вказує, що у ОСОБА_1 не було встановлено всіх ознак наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком від 14 лютого 2021 року. Стосовно адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 не визнає себе винним, тому що ДТП сталася з вини іншого учасника, водія автомобіля марки «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_2 , який допустив порушення правил дорожнього руху. 
На розгляд адміністративної справи в апеляційний суд потерпілий 
 ОСОБА_2  в судове засідання не з`явився.
ОСОБА_2  повідомлявся шляхом надсилання поштового повідомлення (трек номер 3302809307546).
Крім того,  ОСОБА_2  направлялася телефонограма та було роз`яснено можливість розгляду справи в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів. 
              За наведених обставин, а також з метою недопустимості порушення строків розгляду справи суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності потерпілого  ОСОБА_2 .
Заслухавши доводи  ОСОБА_1  та його захисника Нікітюка П.М. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
В силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").
Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.
При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.
Згідно ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 надав пояснення, що у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою перебував у шоковому стані. Зазначив, що працівниками поліції був порушений порядок направлення на огляд в тому числі оформлення відмови від його проходження. Наголосив на тому, що самостійно пройшов огляд в медичному закладі, який не виявив у нього наркотичного сп`яніння. 
Апеляційний суд приймає пояснення ОСОБА_1 та вважає їх обґрунтованими. 
Відповідно відео запису на диску, який наявний в матеріалах справи, на якому зафіксовано місце події та дії працівників поліції:
- поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що водій погодився (файл час 1756 час 16:40). 
- в подальшому працівник поліції вчиняє провокаційні дії, які полягали у рекомендуванні ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду з метою оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП (файл час 1756 час 16:50).
З описаного вище відео стає очевидно, що весь алгоритм дій працівників поліції, які фактично спонукали до відмови від проходження медичного огляду у медичному закладі, повністю сплановані та виконані працівниками поліції задля складання протоколу за відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння ( ч.1 ст. 130 КУпАП ).
Відповідно до сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів. В іншому випадку таке законодавство не відповідає принципу «справедливого судочинства». (Рішення ЄСПЛ у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Худобін проти Російської Федерації» від 26 жовтня 2006 року, «Ваньян проти Російської Федерації» від 15 грудня 2005 року, «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року.)
Європейським судом вироблена концепція провокації, яка порушує пункт 1 статті 6 Конвенції, і є відмінною від застосування законних оперативних методів попереднього розслідування. Ним встановлено, що, тоді як застосування спеціальних методів розслідування, зокрема негласних, не може саме по собі порушувати право на справедливий судовий розгляд, небезпека поліцейської провокації в результаті таких заходів передбачає, що їх застосування повинно бути обмежене зрозумілими рамками (рішення ЄСПЛ від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви»).
ЄСПЛ зазначає, що застосування агентів під прикриттям повинно бути обмежене, співробітники поліції можуть діяти таємно, але не займатись підбурюванням (рішення ЄСПЛ від 9 червня 1998 року у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії»).
Під провокацією (поліцейською) ЄСПЛ розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).
Матеріалами відео фіксації та матеріалами справи підтверджено, що відмова від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння фактично була спровокована самими працівниками поліції, які у подальшому склади протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за фактом відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.
Крім того, відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_1 був оглянутий лікарем о 10 год. 30 хв. 14 лютого 2021 року та не перебував у стані наркотичного сп`яніння (а.с.45). 
З огляду на диспозицію ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки « поза розумним сумнівом » не доведено його вина в інкримінованому адміністративному правопорушенні.
Згідно ст. 124 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
Із матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1  інкримінується порушення п.2.3 «б», 13.1 ПДР України (а.с.18).
У відповідності до п. 2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі
П.13.1 ПДР України передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 надав пояснення, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки його транспортний засіб рухався попереду автомобіля марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_2 . Зіткнення відбулося внаслідок не дотримання ОСОБА_2 безпечної дистанції.
Апеляційний суд приймає пояснення ОСОБА_1 , оскільки вони повністю узгоджуються з матеріалами справи.
Із схеми місця огляду ДТП вбачається, що ділянка дороги у місці дорожньо-транспортної пригоди має чотири смуги руху по дві у кожному напрямку. Ширина всієї дороги становить 12,6 м. Дві смуги руху по яких рухалися автомобілі «HYUNDAI ACCENT» д.н.з. НОМЕР_1 та «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_2 мають ширину 6,3 м. Оскільки зіткнення відбулося на відстані 2,9 м від краю проїжджої частини, то відповідно зіткнення відбулося у смузі руху ОСОБА_1 (а.с.20).
Окрім того, з зазначеної схеми встановлено, що під час дорожньо-транспортної пригоди виявлено та зафіксовано видимі механічні пошкодження автомобілів («HYUNDAI ACCENT» д.н.з.  НОМЕР_1  - пошкоджено ліве заднє крило; «Volkswagen Transporter» д.н.з.  НОМЕР_2  - пошкоджено передня права арка, задня права арка). 
Дана схема підписана водіями ОСОБА_2 та  ОСОБА_1  (а.с.20 зв.) 
Зауважень з приводу її складання в протоколі не відображено.
За таких обставин, суд першої інстанції не дотримався вимог статей 245, 280 КУпАП з огляду на матеріали адміністративної справи, дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.
На підставі наведеного та керуючись ст.6 ЄКПЛ, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Нікітюка П.М. задовольнити.
Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 14 квітня 2021 року відносно ОСОБА_1 - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Рівненського
апеляційного суду                                         О.І. Полюхович