КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
16 серпня 2021 року місто Київ.
Справа 760/16983/20
Апеляційне провадження № 22-ц/824/11485/2021
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Судді-доповідача:                    Желепи О.В.,
Суддів:                                     Кравець В.А., Мазурик О.Ф.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року (ухвалене в складі судді Українця В.В. інформація щодо дати складання повного тексту рішення відсутня) 
     в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості,-
 
встановив:
 
У серпні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з зазначеним позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Свої вимоги мотивувало тим, що  ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг, підписав заяву № б/н від 08 липня 2010 року.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом заяві.
У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 19 травня 2020 року становить 10133 гривні 08 копійок, з яких: 8561 гривня 33 копійки - заборгованість за тілом кредиту, 1571 гривня 75 копійок - нарахована пеня.
Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 10133 гривні 08 копійок за кредитним договором № б/н від 08 липня 2010 року.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні  позову про стягнення тіла кредиту, суд першої  інстанції виходив із того, що АТ КБ "Приватбанк" не доведено факт видачі кредитної картки, на яких умовах відповідач отримував кошти, оскільки в підписаній відповідачем анкеті-заяві відсутні відомості про умови отримання кредиту, не зазначена процентна ставка, розмір ліміту. Відмовляючи в задоволенні неустойки, суд виходив з того, що між сторонами не досягнуто згоди про обов`язок сплачувати неустойку в тому розмірі про який просив позивач.
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
 
Не погодившись з таким рішенням суду 15.04.2021 року, відповідно до відмітки на поштовому конверті АТ КБ  «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ КБ "ПРИВАТБАНК" в повному обсязі.
 
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
 
Скаржник зазначає, що  в момент відкриття рахунку Відповідач особисто підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду". Крім того, відповідач погодився з тим, що анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складають між ним та позивачем договір про надання банківських послуг; він ознайомився та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, отримував кредитні кошти з власної ініціативи ,а також здійснював частково погашення заборгованості по кредитному договору.
 
Вказує на те, що відповідач звертався до Банку з метою перевипуску карти, шо підтверджується довідкою та банківською випискою . Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці.
 
Щодо заборгованості за пенею, скаржник вказує на те, що позичальник  разом з Анкетою-заявою особисто підписав довідкупро умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна 30 днів пільгового періоду", в якій зазначено порядок нарахування пені за невчасне погашеннязаборгованості. Матеріалами справи доведено наявність неналежного виконання боржником зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, у зв`язку із чим кредитор має усі законні підстави для нарахування та стягнення неустойки.
 
Також звертає увагу на те, що відповідач не звертався до Банку задля розірвання договору, а навпаки погодився з його умовами та прийняв їх до виконання, адже протягом тривалого часу користувався кредитною карткою та частково погашав заборгованість. Відповідач особисто знімав кошти та здійснював погашення заборгованості, що чітко вбачається із виписки та розрахунку заборгованості. Тобто, обставини справи свідчать про те, що Відповідач знав про умови укладеного договору, тарифи банку та прийняв їх.
 
Вважає, що суд першої інстанції повинен був відступити від висновків у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17-ц П4-131пс19). яка ґрунтується на можливості Банку надати будь-яку редакцію Умов та Правил надання банківських послуг. Укладення договору Відповідачем у відповідності до ст. 634 ЦК України шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку, є доведеним.
 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
 
Відповідач не скористалася своїм правом на подання відзиву.
 
Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судом встановлено, що 08 липня 2010 року між АТ КБ «Приватбанк» та  ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої банк відкрив відповідачу картковий рахунок.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом заяві.
З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нараховано 10133 гривні 08 копійок, з яких: 8561 гривня 33 копійки - заборгованість за тілом кредиту, 1571 гривня 75 копійок - нарахована пеня, що й просить стягнути з відповідача.
Позиція суду апеляційної інстанції
 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
 
Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
 
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
 
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
 
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
 
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
 
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення тіла кредиту, суд безпідставно не надав оцінці, наданій суду першої інстанції виписці по рахунку відповідача, з якої чітко вбачається, що відповідач користувався кредитною карткою, знімав кошти в банкоматі, розраховувався за товари та послуги, а також випискою підтверджений розмір заборгованості, який жодним чином відповідачем не спростований ні в суді першої інстанції , ні в апеляційному суді. Виписка по рахунку є належним доказом на підтвердження факту отримання в борг коштів, а тому за її наявності  у суду були відсутні підстави для відмови в позові про стягнення тіла кредиту.
 
Стосовно вимог про стягнення неустойки, о суд вірнов иходив з того, що в матеріалах даної цивільної справи відсутні докази про досягнення між сторонами домовленості про сплату неустойки.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
 
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
 
Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
 
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
 
У анкеті-заяві ОСОБА_1 від 07 серпня 2010 року , підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
 
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути пеню за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.
 
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 07 серпня 2010 року, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: www.privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.
Долучена до матеріалів справи довідка про кредитування, в якій зазначено розмір неустойки не містить підпису боржника.
 
Колегія суддів вважає, що в даному випадку  неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини 1 статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (08.07.2010 року ) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (03.08. 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
 
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату  пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, відсутність підпису боржника на довідці про кредитування.  надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Також колегія суддів вважає, що витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: www.privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах цієї справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 08 липня 2010 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
 
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1 статті 3 ЦК України. 

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
 
У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
 
У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина 1 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів".
 
Згідно з пунктом 22 частини 1 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
 
Конституційний Суд України у Рішенні від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
 
Тому відсутні підстави вважати, що АТ КБ "ПриватБанк" при укладенні договору з ОСОБА_1 дотрималося вимог, передбачених частиною 2 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
 
Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
 
Вказані обставини правильно встановлені судом першої інстанції під час вирішення питання щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за пенею у зв`язку з безпідставністю позовних вимог у цій частині .
    Колегія суддів не знаходить підстав для відступу від висновків Великої Палати Верховного Суду, що наведені вище.
Разом з тим, ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти (підтверджується випискою по рахунку) в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Таким чином наявні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1   суми непогашення кредиту в розмірі 8561 грн. 33 коп.
 
Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову АТ КБ "Приватбанк" в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 8561 грн. 33 коп.
Відповідно до частин 1, 13 статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Ціна позову в даній справі 10133, 08 грн. Судом задоволено 8561 грн. 33 коп. що становить 85 %. В суд першої інстанції позивач сплатив 2102 грн. (А.с.1), до апеляційного суду позивач сплатив 3153 грн. а.с. 97.
 
Отже, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 4466 грн. 75 коп., що становить 85% від сплаченої позивачем суми.
 
В зв`язку з тим, що ціна позову в справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
              
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" , задовольнити частково.
 
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по тілу кредиту скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.
 
Стягнути з  ОСОБА_1  (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ІПННОМЕР_1 )  на користь акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (місто Київ, вулиця Грушевського, 1-Д; код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість по тілу кредиту в розмірі 8561 грн. 33 коп.
 
В іншій частині рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року залишити без змін.
 
Стягнути з  ОСОБА_1  (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ІПННОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (місто Київ, вулиця Грушевського, 1-Д; код ЄДРПОУ 14360570) судовий збір в розмірі 4466 грн.75 коп.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
 
Повний текст постанови складено 16 серпня 2021 року.
 
Суддя-доповідач                                                                                       О.В. Желепа
 
Судді:                                                                                                          В.А. Кравець
 
                                                                                                                     О.Ф. Мазурик