ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6137/21 Справа № 212/2060/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чорний І. Я. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Бондар Я.М., 
суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання : Євтодій К.С.
сторони:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» на теперішній час Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги представника ОСОБА_2 ,який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» на теперішній час Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2021 року, яке постановлено суддею Чорним І.Я. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 22 квітня 2021 року, -   

В С Т А Н О В И В:
У березні 2021 року представник ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди , заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач у період з 09.11.2011 року по 10.02.2021 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Кривбасзалізрудком». У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, 12.01.2021 року Українським науково-дослідним інститутом позивачу встановлено професійні захворювання - радикулопатія попереково-крижова та шийна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м`язково-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно - трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоарторзу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня) суглобів. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої), група А. ЛН першого ступеня». Висновком МСЕК від 09 березня 2021 року позивачу первинно встановлено 55 % втрати професійної працездатності ( 45% радикулопатія, 10% по ХОЗЛ), та третя група інвалідності.
У зв`язку із ушкодженням здоров`я через професійні захворювання ОСОБА_1 заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких він зазнав та продовжує зазнавати, в зв`язку з професійним захворюванням змінилися його спосіб та якість життя, розмір моральної шкоди він оцінює в розмірі 330 000 гривень 00 копійок, яку він просив стягнути з відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», а також витрати на правову допомогу у розмірі 3000 гривень 00 копійок.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2021 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 175 000 грн. без утримання податку з доходів з фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, витрати на правову допомогу в сумі 2 000 грн. та на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 1750 грн.
У решті позовних вимог - відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивача, збільшивши її розмір до заявленого ним у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості.
Також, просить врахувати, що внаслідок отриманого професійного захворювання позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості. На даний час самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни у його житті є безстроковими, усвідомлення чого, завдає йому душгевного болю та страждань.
Судом першої інстанції при визначенні суми відшкодування моральної шкоди, не враховано роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року. 
В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
На думку апелянта, визначений судом розмір моральної шкоди є значно завищеним, таким, що не відповідає засадам розумності та справедливості. Вважає, що судом залишено поза увагою роз`яснення викладені в п. 3 Пленуму ВС України у Постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди». 
Скаржник зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди та судом не враховано відсутність вини підприємства у спричиненні шкоди позивачу, вважає, що акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання та довідка МСЕК є лише документами, які підтверджують виникнення професійного захворювання, проте не можуть бути беззаперечним доказом заподіяння моральної шкоди позивачу. 
При працевлаштуванні позивач був повідомлений про умови праці, наявність небезпечних та шкідливих виробничих факторів, та усвідомлював можливість ушкодження здоров`я. 
Також вказує, що положеннями Закону України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» ( далі Закон № 466) внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди, яка набрала чинності з 23.05.2020 року та якою передбачено, що у разі якщо сума моральної шкоди визначеної рішенням суду, перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, сума такого перевищення включається до оподатковуваного доходу платника податку, тобто відповідач зобов`язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб із суми доходу та за його рахунок, що судом першої інстанції не було враховано при винесенні судового рішення.
Відзиви на апеляційні скарги не надходили.
Заслухавши суддю-доповідача, представника АТ «Кривбасзалізрудком» - Колесніченко І.В., яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги та просилаїї задовольнити, апеляційну скаргу представника позивача, залишити без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 у період з 05.05.2005 року по 15.11.2005 року працював на посаді підземного прохідника ш. «Леніна» , з 05.11.2005 року по 08.01.2015 року працював на посаді підземного прохідника ш. «Родіна» та з 05.03.2019 року по 06.10.2020 року на посаді прохідника шахтобудівельного управління ПАТ «Кривбасзалізрудком (а.с.10-14).
Медичним висновком Науково-дослідного інституту промислової медицини № 68 від 12.01.2021 року ОСОБА_1 було встановлено професійні захворювання за діагнозом - радикулопатія попереково-крижова та шийна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м`язково-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно - трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоарторзу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня) суглобів. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої), група А. ЛН першого ступеня». 
Згідно інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння) від 30.11.2020 року, умови праці ОСОБА_1 в професії прохідник відноситься : по вмісту аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу І ступеня «Шкідливого»; по рівню шуму - до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі», по рівню вібрації -до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі», по показникам мікроклімату - до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі», по важкості праці -до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі», по напруженості праці - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі». 
Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 05 лютого 2021 року причиною професійного захворювання стало: маса вантажу, що підіймається постійно та переміщується вручну, перевищувала на 10 кг. і складала 40 кг. При допустимій до 30 кг.; систематичне навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль двома руками - 70580 кг/с, при допустимому до 70000 кг/с; періодичне перебування у робочій позі стоячи 62% при допустимих до 60%; пил переважно фіброгенної дії - концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 2,0 рази і складала 4,0 мк/кв.м. при ГДК 2,0 мг/м.кв.
Згідно п. 20 особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 11 років 03 місяців в шкідливих умовах та неодноразову зміну керівництва, визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, неможливо.
Висновком МСЕК від 09.03.2021 року ОСОБА_1 первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 55%, з яких 45% по професійному захворюванню радикулопатія та 10% по ХОЗЛ, та третя група інвалідності, дата наступного переогляду 01.03.2022 року.
Суд, частково задовольняючи позов виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, зокрема, на підприємстві відповідача, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст. 153 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.  
Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з отриманим професійним захворюванням, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.
Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.
Колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, довідка МСЕК є лише документом, який підтверджує виникнення професійного захворювання, проте він не може бути беззаперечним доказом заподіяння моральної шкоди позивачу, оскільки висновок МСЕК є одним із доказів, а не єдиним доказом, який розглядається в комплексі з іншими документами і наявними відомостями про потерпілого. Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення позивачу в результаті ушкодження здоров`я, моральної шкоди, оскільки у зв`язку з професійним захворюванням у позивача порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, так як змушений залучати додаткові зусилля та ресурси для організації життя.
Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач був повідомлений про наявність шкідливих факторів на виробництві та з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди.
Не заслоговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, судом першої інстанції не було враховано положення Закону України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», яким внесено зміни до п.п.164.2.14 а) статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди, норма набрала чинності з 23.05.2020 року, з огляду на наступне.
Чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.
Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.
Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо),яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. 
Колегія суддів вважає неприйнятними посилання як представника позивача так і представника відповідача в апеляційній скарзі щодо розміру стягнутої моральної шкоди, який на думку колегії суддів відповідає засадам розумності та справедливості. 
Зокрема, судом першої інстанції враховано характер отриманих позивачем професійного захворювання, роботу позивача на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, 11 років 03 місяців, відсоток втрати ним професійної працездатності в розмірі вперше 55%, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та не можливість такого відновлення. Визначений судом розмір компенсації моральної шкоди відповідає засадам справедливості, законності та співмірності. 
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.
За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли бути підставою для скасування або зміни рішення суду.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 ,який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 26 липня 2021 року.

Головуючий:

Судді: