Ухвала
Іменем України 
20 вересня 2021 року
м. Київ                                                                                                                                               
справа № 219/6929/15-к
провадження № 51-1156км19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів:                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 08 червня 2021 року,
встановив:
Зі змісту касаційної скарги засудженого убачається, що він не погоджується 
із вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 листопада 2016 року та ухвалою Донецького апеляційного суду від 08 червня 2021 року щодо нього.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, 
суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог                     пунктів 4, 5 ч. 2 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що  не  були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. 
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону 
(ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого 
(ст. 414 КПК України). 
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно                 
до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судового рішення, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. 
Однак, всупереч вищевказаному касаційна скарга засудженого не містить доводів на обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, як підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, 
для скасування чи зміни судових рішень з урахуванням положень ст. 413 цього Кодексу.
Крім того, засуджений, посилаючись на незаконність судових рішень з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, лише формально посилається                                   на несправедливість призначеного йому покарання через суворість, при цьому 
не наводить доводів щодо його явної несправедливості з огляду на положення 
ст. 414 КПК України.
Крім цього, засуджений у касаційній скарзі, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилається на неповноту судового розгляду, що в силу 
статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Окрім зазначеного, засуджений, вказуючи у вступній частині касаційної скарги 
на оскарження ним лише ухвали апеляційного суду, у мотивувальній частині наводить мотиви своєї незгоди, у тому числі з вироком суду першої інстанції, 
при цьому вимоги формулює про зміну лише вищевказаного вироку, чим допустив суперечності. Вказане перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись 
з предметом перевірки у касаційному порядку.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху. 
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд 
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 08 червня 2021 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                  ОСОБА_3