КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 756/5434/21
провадження № 33/824/2839/2021 
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
13 липня 2021 року                                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі  судді  Кирилюк Г. М., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Поліщука Олександра Сергійовича  на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року Жука М. В. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_2 ,   за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,
 
встановив:
 
Відповідно  до  протоколу про адміністративне правопорушення від 06.03.2021 серії ДПР №124245,  06.03.2021 року приблизно о 22 год. 20 хв. у м. Києві по пр. Степана Бандери, 5, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Clio Symbol, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил  дорожнього  руху,  за що передбачена  відповідальність   за  ч.1 ст.130  КУпАП.
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,  та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн на користь  держави.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Поліщук О. С.  просить скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи було допущено ряд грубих порушень та не взято до уваги, що   працівниками патрульної поліції  не  було  роз`яснено  ОСОБА_1 його права та обов`язки відповідно до чинного законодавства України.
Працівниками поліції  рекомендували ОСОБА_1 відмовитися від огляду на стан  наркотичного  сп`яніння, оскільки він займе значний обсяг часу, чим ввели його  в оману.  
ОСОБА_1  в присутності двох свідків  відмовився від  проходження  на стан  наркотичного  сп`яніння, однак  після  відмови один  із свідків повідомив йому,  що  відмова від проходження  огляду  прирівнюється  до  того,  що  він  перебуває  у стані  наркотичного  сп`яніння.  Після  цього  він  попросив  відвезти його  до закладу  охорони здоров`я,  але  працівники патрульної служби йому в цьому  відмовили.
Відеозапис, який  долучений до  матеріалів справи, є неповним та не  відображає  усієї події, яка мала місце   під час  складання  протоколу    про  адміністративне правопорушення  відносно  ОСОБА_1 .
На підтвердження  вказаної обставини його  представником - адвокатом Поліщуком  О. С.  було  заявлено  клопотання  про  витребування  повного   відеозапису з нагрудної камери  працівника патрульної поліції, виклик свідків  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,  однак  суддею Оболонського  районного  суду  м. Києва  у задоволенні  вказаного  клопотання  було  відмовлено, чим порушено права  ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд. 
12.05.2021  адвокат Поліщук  О. С.   звернувся з відповідним  адвокатським запитом до  Управління  патрульної  поліції  у м. Києві, проте відповідь ще не отримана. 
Також зазначив, що  в матеріалах справи  відсутнє  направлення  ОСОБА_1   до закладу  охорони здоров`я з метою виявлення  у нього  стану  наркотичного  сп`яніння, яке у випадку  відмови  водія  від проведення відповідного  огляду  є обов`язковим.
При винесенні постанови суд першої  інстанції всупереч вимогам ст. 280 КУпАП не вжив заходів для належної перевірки обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, та неправильно застосував норми матеріального права. 
В судовому засіданні  ОСОБА_1 та його  адвокат Поліщук О. С.  апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.
ОСОБА_1 суду  пояснив, що   06 березня  2021  року  приблизно о  22 год.20 хв.  він  поспішав на  тренування, проте  його було  зупинено  працівниками поліції у зв`язку з  відсутністю в автомобілі  зовнішнього  освітлення.  Підтвердив ту  обставину,  що  відмова від  проходження  огляду на  стан  наркотичного  сп`яніння  була  викликана  його  необізнаністю  з наслідками такої  відмови. При цьому,  після  повідомлення  свідком  про  наслідки, він  погодився пройти відповідний огляд,  але  працівники поліції  йому в цьому  відмовили.
В судове  засідання  також з`явився свідок   ОСОБА_3 , який  підтвердив обставини, які були зафіксовані  на   відеозапису знагрудної камери  працівника патрульної поліції за  його  участі,  а саме факт відмови  ОСОБА_1   від проходження  огляду  у закладі охорони здоров`я.  Чи  погоджувався в його  присутності  ОСОБА_1   в подальшому  проходити такий огляд  не  пам`ятає. 
Заслухавши пояснення  ОСОБА_1 та його  захисника Поліщука О.С.,  свідка ОСОБА_3 ,  переглянувши  наявний в матеріалах справи   відеозапис з  нагрудної камери працівника патрульної   поліції,  дослідивши інші  письмові  докази, які містяться в матеріалах справи,  суд  дійшов висновку, що апеляційна  скарга  не підлягає  задоволенню  з таких підстав. 
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Відповідно  до  статті 62  Конституції  України вина особи, яка  притягується  до  відповідальності, має бути доведена  належним чином,  а не   ґрунтуватися на  припущеннях. 
Постанова  суду першої  інстанції  в частині  визнання   ОСОБА_1   винним у вчиненні  правопорушення,  передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,  повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Суд першої  інстанції, дослідивши наявні  у справі  письмові  матеріали,  відеозапис з нагрудної камери працівника  патрульної поліції, дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130  КУпАП, і такий висновок ґрунтується на наявних у справі доказах.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом  п. 2. 5 Правил  дорожнього  руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Вимоги п.2.5 Правил  дорожнього  руху України  водієм  ОСОБА_1 дотримано не  було. 
Та обставина,  що  ОСОБА_1 не  був обізнаний з наслідками такої відмови,  не  може   свідчити про  наявність  обставини, що  звільняє  його  від   відповідальності, яка передбачена  ч.1 ст.130  КУпАП.
Згідно  з  положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Разом  із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже,  відмова  водія  від  проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Водночас, за змістом п. 8 Порядку направлення  водіїв  транспортних  засобів  для проведення  огляду  з метою  виявлення  стану  алкогольного, наркотичного  чи іншого    сп`яніння або перебування  під впливом  лікарських  препаратів, що  знижують  увагу  та швидкість  реакції, і проведення  такого  огляду, затвердженого  постановою  Кабінету Міністрів України від  17  грудня  2008  р. №1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відсутність в матеріалах   справи  направлення ОСОБА_1   до закладу  охорони здоров`я з метою   виявлення  у нього стану  наркотичного  сп`яніння,  від  якого  він  відмовився,  не   свідчить  про  те, що  особі  не  пропонувалось пройти відповідний огляд, і не  є обставиною, що  доводить  відсутність його  вини   у вчиненні   даного адміністративного  правопорушення. 
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо  ОСОБА_1 ,  якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП,  та який, маючи  можливість  викласти в протоколі  про  адміністративне  правопорушення  свою версію  подій,  зокрема про те, що    він погодився пройти відповідний  огляд  після  того, як  свідок йому повідомив про  наслідки, проте  від жодних  пояснень  відмовився. 
Письмові  пояснення  свідків  ОСОБА_3 ,  які він  підтвердив в судовому  засіданні, та свідка   ОСОБА_4 , яка викликалась в судове  засідання, проте  повістки повернулись до  суду  за закінченням  терміну  зберігання, узгоджуються  з іншими доказами у справі, в тому  числі   відеозаписом, який  було  оглянуто в судовому  засіданні.
Відповідно  до  п.п.2, 3  п.3, п.4  розділу  VIII Інструкції  із застосування  органами та підрозділами поліції  технічних  приладів  і технічних засобів, що  мають  функції  фото-і кінозйомки,  відеозапису,  засобів фото-і кінозйомки,  відеозапису,  затвердженої  Наказом  Міністерства внутрішніх справ України від  18 грудня  2018  року  №1026, строк зберігання відеозаписів становить:
1) з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА,- 30 діб;
2) з автомобільної або стаціонарної системи залежно від технічних характеристик - не менше 30 діб.
Строк зберігання відеозаписів за рішенням керівника органу, підрозділу поліції може бути збільшено у разі використання їх у процесі здійснення оперативно-розшукової діяльності, у рамках розслідування кримінального провадження та/або в провадженнях у справах про адміністративні правопорушення, у разі фіксації надзвичайних подій за участю особового складу поліції, інших подій, якщо вони можуть бути використані в процесі службової діяльності органів, підрозділів поліції, під час проведення службових розслідувань.
Не  дивлячись на те,  що  протокол відносно  ОСОБА_1 було  складено  06.03.2021  і  починаючи з   цього  дня  останній  мав  можливість в повному обсязі   реалізувати  своє право на  витребування    з Управління  патрульної  поліції у місті Києві  повного  відеозапису з нагрудної камери  працівника патрульної  поліції  та із службового  автомобіля, проте таке клопотання   було  заявлено в суді  лише  11.05.2021року  та 12.05.2021  було  надіслано відповідний   адвокатський запит, тобто  поза  межами  строку  зберігання  вказаних  відеозаписів. 
Відсутність  на  долученому  до  матеріалів справи відеозаписі  всього спілкування між ОСОБА_1   та поліцейськими від початку зупинки автомобіля і до закінчення оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення не свідчить про те, що відеозйомка не велася безперервно, і це в будь-якому разі не може бути підставою для визнання відеозапису недопустимим доказом.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином,  ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
За  наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, місцевим судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1   винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої  інстанції і могли б  слугувати підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1   складу адміністративного правопорушення, апеляційна  скарга  не містить та при розгляді скарги апеляційним судом не  встановлено. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов  висновку, що постанова Оболонського  районного суду міста Києва від 17 травня 2021 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову  суду  першої  інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП суд
постановив:
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Поліщука Олександра Сергійовича  залишити без задоволення.
Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  Г. М. Кирилюк