Справа № 159/1503/20 	Головуючий у 1 інстанції: Бойчук П. Ю. 	
Провадження № 22-ц/802/888/21  Категорія: 48 	  Доповідач: Бовчалюк  З. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
20 липня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Бовчалюк З.А.,   
суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2021 року

                                   В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення завданої майнової шкоди.
Позов обґрунтовано тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . Разом з позивачем у вказаній квартирі проживає чоловік позивача та діти. Відповідач у справі ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_3 . Вказана квартира суміжна з квартирою позивача.
Відповідач у 2016-2017 році провів незаконне переобладнання своїх квартир, що підтверджується висновками виконавчого комітету Ковельської міської ради та державної архітектурно-будівельної інспекції. Внаслідок того, що відповідач без дотримання будівельних норм і правил, без належної проектної документації підняв дах над своїми квартирами, що мають суміжну стіну з квартирою позивача, то належна позивачу квартира почала заливатися атмосферними опадами. 
На неодноразові звернення позивача відповідач уникав розмови, не визнавав своєї вини, а тому позивач змушена була звертатися до органів влади, до державної архітектурно-будівельної інспекції, до правоохоронних органів. Однак на даний час відповідачем не усунуто правопорушення, не відшкодовано завданої шкоди, яка згідно звіту № 553-3 про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , становить 20 301,00 грн.
Внаслідок залиття квартира позивача потребує поточного ремонту, оскільки мешкати в ній стало неможливо. У зв`язку з тим, що затоплення стається періодично при погіршенні погодних умов, як то випадання дощу чи снігу, залиття квартири практично постійні.
Позивач вказує, що відповідач добровільно відшкодовувати завдану шкоду не бажає.
Враховуючи наведене, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь завдану майнову шкоду в розмірі 20301,00 грн. та вартість послуг з визначення розміру майнових збитків в розмірі 1500,00 грн. Крім цього, просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2021 року  в задоволені позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити повністю.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив із бездоказовості та безпідставності тверджень позивача, що в результаті неправомірних дій відповідача, відбулось залиття квартири та пошкоджено майно.
Такі висновки суду зроблені з врахуванням встановлених обставин справи та у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що регулюють дані правовідносини.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом № 14623672 від 21.05.2007 року з реєстру прав власності на нерухоме майно.
Власником квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 є відповідач у справі – ОСОБА_2 що підтверджується витягом № 7727897 від 08.08.2013 року з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №63790737 від 19.07.2016 року.
Відповідно до висновку про оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок залиття квартири, за адресою: АДРЕСА_4 , становить 11073,00 грн. з ПДВ та 9228,00 грн. без ПДВ. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ст. ст. 12, 81 ЦПК України).
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначала, що внаслідок того, що відповідач без дотримання будівельних норм і правил, без належної проектної документації підняв дах над своїми квартирами, що мають суміжну стіну з її квартирою, належна позивачу квартира почала заливатися атмосферними опадами. Внаслідок неодноразових залиттів пошкоджено приміщення квартири позивача чим завдано майнової шкоди .
За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).
Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди слід встановити наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), ступінь її вини у розумінні статті 1193 ЦК України.
При цьому, встановлення прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, яких зазнала потерпіла особа, - наслідком такої протиправної поведінки.
Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.
Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів , які б беззаперечно вказували на вину відповідача у заподіяні шкоди майну ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції дав правильну оцінку наявним у справі доказам та обґрунтовано вказав, що самі лише твердження позивача про винуватість дій ОСОБА_2 та Акт пошкодження майна від 21.06.2019 року, який складений з порушенням Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76 і зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року № 927/11207 ( а.с. 20), без наявності інших належних доказів не підтверджують причинного зв`язку між діями відповідача та заподіяною позивачу шкодою, а лише підтверджують факт пошкодження майна, який виник внаслідок залиття квартири.
З врахуванням викладено суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано констатував про відсутність підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції строків розгляду даної справи не впливають на правильність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, та не є самостійною підставою для скасування рішення суду.
Надані позивачем копії листів виконкому Ковельської міської ради,  відділу містобудування та архітектури виконкому Ковельської міської ради у яких вказано про виконання ОСОБА_2 будівельних робіт по реконструкції квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 без повідомлення про початок будівельних робіт не є безумовним підтвердженням причинного зв`язку між діями відповідача та залиттям квартири позивача.
Доводи апеляційної скарги про обґрунтованість позовних вимог є власним тлумаченням встановлених обставин справи, були предметом дослідження суду першої інстанції і їм суд в сукупності з іншими доказами по справі дав правильну юридичну оцінку.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність ухваленого рішення не впливають.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування.
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою прийняття постанови у даній справі є 20 липня 2021 року, тобто дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

                                            У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2021 року залишитибез змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді