У х в а л а  
І м е н е м  У к р а ї н и
 
14 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 522/18864/19
провадження № 61-7912ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,                        Стрільчука В. А,  
 
розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 04 березня 2021 року в справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» акціонерного товариства «Альфа-Банк», акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про скасування запису про реєстрацію права власності,
В с т а н о в и в:
У  листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до державного реєстратора комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - державний реєстратор КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу»                       АТ «Альфа-Банк), акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі -                                      АТ «Укрсоцбанк»), в якому, уточнивши позовні вимоги, просила витребувати у АТ «Альфа-Банк», який є правонаступником АТ «Укрсоцбанк», квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2019 року за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у порядку забезпечення позову накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою Одеського апеляційного суду від 04 березня 2021 рокуапеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк» залишено без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2019 року - без змін.
05 травня 2021 року АТ «Альфа-Банк» надіслало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 04 березня 2021 року.
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 04 березня 2021 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви без передачі справи на новий розгляд.
Касаційна скарга мотивована тим, що 05 грудня 2019 року суд першої інстанції, виходячи з матеріалів справи, ухвалив неправильне процесуальне рішення та він оскаржив його до апеляційного суду. Вважає, що на час прийняття ухвали про накладення арешту існували обставини, які унеможливлювали прийняття такого процесуального рішення, оскільки ані в заяві про забезпечення позову, ані в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2019 року не відображено обґрунтування застосування такого інструменту забезпечення позову, як накладення арешту. Крім того, вказана заява не містить посилань на матеріали справи, які підтверджують існування загрози примусової реалізації майна та необхідності накладення арешту.
Дослідивши касаційну скаргу АТ «Альфа-Банк», Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, визначених в пунктах 2, 3 частини першої цієї статті ЦПК, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Як установлено судом апеляційної інстанції, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом про скасування запису про реєстрацію права власності АТ «Укрсоцбанк» на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , внесеного державним реєстратором               КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Мельник Т. І. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 41741092                        від 22 червня 2018 року. 
У ході розгляду справи ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги та просила витребувати у АТ «Альфа-Банк», який є правонаступником АТ «Укрсоцбанк», квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2020 року за заявою представника позивача вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги АТ «Альфа-Банк», апеляційний суд виходив із того, що дійсно заходи забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру було вжито до уточнення позовних вимог, проте на час перегляду справи в суді апеляційної інстанції заявленими є позовні вимоги про витребування майна, що вказує на їх майновий характер та, відповідно, на співмірність виду забезпечення позову у вигляді арешту на майно із заявленими вимогами.
Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Отже, за змістом наведених вище статей, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема, тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.
Позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1 частини першої статті 150 ЦПК України).
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).
Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду                         від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).
Установлено, що предметом цього позову є скасування запису про реєстрацію права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який в подальшому був уточнений на витребування у АТ «Альфа-Банк», який є правонаступником АТ «Укрсоцбанк», квартири, що знаходиться за вищезазначеною адресою. 
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, зазначив, що між сторонами існує спір щодо захисту права власності позивача на спірну квартиру, здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, урахував обставини, які можуть утруднити в майбутньому виконання рішення суду, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, та дійшов обґрунтованого висновку щодо застосування заходу забезпечення позову.
Ураховуючи викладене, висновки судів попередніх інстанцій є обґрунтованими, оскільки вони відповідають нормам чинного законодавства, якими регулюються спірні правовідносини, а також фактичним обставинам справи, встановленим судами на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження наданих доказів.
Доводи касаційної скарги про те, щона час прийняття ухвали про накладення арешту існували обставини, які унеможливлювали прийняття такого процесуального рішення, не спростовують правильних висновків судів попередніх інстанцій. 
Отже, зазначені аргументи Верховний Суд вважає необґрунтованими та виключно суб`єктивними судженнями заявника, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з фактичними обставинами, встановленими судами в оскаржуваних рішеннях.
У зв`язку із зазначеним, Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня                 2019 року та постанови Одеського апеляційного суду від 04 березня 2021 року.
Із змісту касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2019 року та постанови Одеського апеляційного суду від 04 березня 2021 року.
Відповідно до частини четвертої статті  394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Керуючись частинами четвертою - шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
У х в а л и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 04 березня 2021 року в справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» акціонерного товариства «Альфа-Банк», акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про скасування запису про реєстрацію права власності.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити  особі, яка подала скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

                                                                                                                        В. А. Стрільчук