УХВАЛА

29 липня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/8049/17 
Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського судуКондратової І.Д.,
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція"

на рішення Господарського суду міста Києва
(суддя - Ковтун С.А.)
від 26.02.2018

та постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий - Разіна Т.І., судді - Тищенко А.І., Іоннікова І.А.)
від 26.05.2021

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дім-сервіс 19"
про стягнення 3 897 372,50 грн,

ВСТАНОВИВ:

1.          У 2017 році ТОВ "Євро-реконструкція" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до ТОВ "Дім-сервіс 19" про стягнення 3 897 372,50 грн, з яких: 3 293 035,22 грн заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з теплопостачання, 191 755,16 грн інфляційних втрат, 39 927,30 грн 3% річних, 372 654,82 грн пені. 

2.           Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.02.2018, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2021, в задоволенні позову відмовлено повністю. 

3.          Суди виходили з того, що при вирішенні даного спору потребує з`ясуванню не тільки кількість поставленої теплової енергії, а також її якість, оскільки взаємна відповідальності суб`єктів відносин у сфері теплопостачання за якісне постачання теплової енергії та своєчасну її оплату є одним із принципів державної політики у сфері теплопостачання (ст. 6 Закону України від 02.06.2005, № 2633-IV "Про теплопостачання"). 

4.          Оскільки відповідно до висновків судових експертиз поставлена позивачем відповідачу теплова енергія у вигляді гарячої води в період листопад 2016 - березень 2017 не відповідала якості в частині температурних параметрів теплоносія щодо дотримання режиму ±3°С від температурних графіків теплової мережі, суди обох інстанцій дійшли висновку, що у відповідача відсутній обов`язок здійснювати оплату теплової енергії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 678 ЦК України.

5.           02.07.2021 позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанцій. 

6.          Перевіривши форму і зміст касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

7.           Згідно з пунктом 5 частини 2  статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

8.          Так, відповідно до частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

9.          У касаційній скарзі скаржник посилається, що  відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України підставою касаційного оскарження є неправильне застосування судами норм статті 678 ЦК України, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (надалі - Правила № 630), та Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 №151 (надалі - Порядок № 151), та неврахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 16.07.2018 у справі № 902/752/17, що "у разі встановлення у порядку, передбаченому Правилами № 630, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників".

10.          Верховний Суд зауважує, що скаржник, посилаючись на неправильне застосування норми статті 678 ЦК України, не визначає випадки (а саме: застосував норму права без урахування висновку; вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми; відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права), що можуть бути підставою касаційного оскарження відповідно до пункті 1-3 частини 2 статті 287 ГПК України.

11.          Постанова Верховного Суду від 16.07.2018 у справі № 902/752/17, на яку посилається скаржник, не містить висновки щодо застосування статті 678 ЦК України. Саме по собі посилання на норму права у касаційні скарзі недостатньо для відкриття касаційного провадження.

12.          Також скаржник, посилаючись на порушення судами норм процесуального права (статті 236, 237 ГПК України), підставою касаційного оскарження визначає пункт 4  частини 2 статті 287 ГПК України.

13.          Верховний Суд зауважує, що відповідно до цього пункту не всі процесуальні порушення є підставою для касаційного оскарження.

14.          У разі оскарження судового рішення на підставі пункту 4 частини 2 статті 287 ГПК України касаційна скарга має містити зазначення, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

15.          У касаційній скарзі відсутні посилання на будь-яку із передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу підстав та відповідне правове обґрунтування.

16.          Скаржник, наводячи в касаційній скарзі цитати з постанов Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17, від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19), Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18), чітко не зазначає норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд апеляційної інстанції неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні; висновок щодо застосування цієї норми права, зроблений судом в оскаржуваному судовому рішенні; обґрунтування подібності правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

17.          Наведені недоліки щодо змісту касаційної скарги є підставою для залишення її без руху, із наданням скаржникові строку на приведення касаційної скарги у відповідність до вимог пунктів 5 частини 2 статті 290 ГПК України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства.

18.          Крім того, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

19.          Вирішуючи питання щодо обов`язку скаржника сплатити судовий збір у встановлених порядку і розмірі, суд виходить з того, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011.

20.          За подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункти 1, 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір"). 

21.          Відповідно до вимог касаційної скарги та ціни позову заявник за подання касаційної скарги мав сплатити судовий збір у розмірі 116 921,18 грн (200 % х (3 897 372,50 грн х 1.5%)).

22.          До касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. 

23.          Водночас скаржник заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі.

24.          В обґрунтування клопотання зазначає, що  позивач здійснює виробництво та постачання теплової енергії тепловими мережами та надає послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення, бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів м. Києва, основним джерелом доходів підприємства є кошти, що надійшли за надані послуги з опалення та постачання гарячої води, позивач перебуває у ситуації складного фінансово-економічного становища, з огляду на значну заборгованість споживачів та їх неплатоспроможність.

25.          Розглянувши клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги до ухвалення рішення судом касаційної інстанції, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з таких підстав.

26.          Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

27.          Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті убачається, що положення п. п. 1 та 2 ч. 1 ст. 8 Закону "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18).

28.          Таким чином, оскільки позивач у справі є юридичною особою, і предмет спору не відповідає вимогам пункту 3 частини 1 статті  Закону України "Про судовий збір", Верховний Суд відмовляє у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.

29.          Оскільки до касаційної скарги не було додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, і у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору відмовлено, касаційна скарга відповідно до статті 174, частини 2 статті 292 ГПК України залишається без руху для надання строку на усунення встановлених недоліків.

30.          Відповідно до частини 2 статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 

Керуючись нормами статей 174, 234, 288 пункту 5 частини 2, пункту 2 частини 4 статті 290, частини 2 статті 292 ГПК  України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1.          Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.

2.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2021 у справі № 910/8049/17 залишити без руху.

3.          Встановити скаржнику строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків касаційної скарги таким способом:

-          привести касаційну скаргу у відповідність до вимог пунктів 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції, з урахуванням недоліків, визначених у пунктах 10-11,15-16 цієї ухвали;

-          уточнену редакцію касаційної скарги, подану на виконання приписів цієї ухвали, необхідно також надіслати іншим учасникам справи, надавши суду докази такого надіслання;

-          сплатити судовий збір у розмірі у розмірі 116 921,18 грн та подати документ, що підтверджує, що його сплату.

4.          Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                 І. Кондратова