ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
(додаткова)
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29 липня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 915/132/21	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Діброви Г.І.
суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

секретар судового засідання: Іванов І.В.

за участю представників учасників справи:
від Товариства з додатковою відповідальністю “Комплітех”, м. Київ – не з`явився;
від Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу “Южноукраїнська атомна електрична станція”, м.Южноукраїнськ Миколаївської області – не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з додатковою відповідальністю “Комплітех”, м. Київ від 22.07.2021 року вх. № 2359/21/Д4
за результатами розгляду апеляційних скарг Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу “Южноукраїнська атомна електрична станція”, м. Южноукраїнськ Миколаївської області
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.04.2021 року, м. Миколаїв, суддя Смородінова О.Г., повний текст рішення складено та підписано 11.05.2021 року
на додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.05.2021 року, м.Миколаїв, суддя Смородінова О.Г., повний текст додаткового рішення складено та підписано 31.05.2021 року
у справі № 915/132/21
за позовом Товариства з додатковою відповідальністю “Комплітех”, м. Київ 
до відповідача Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом”, в особі Відокремленого підрозділу “Южноукраїнська атомна електрична станція”, м. Южноукраїнськ Миколаївської області 
про стягнення 6 086 984 грн. 42 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року Товариство з додатковою відповідальністю “Комплітех”, м. Київ звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу “Южноукраїнська атомна електрична станція”, м.Южноукраїнськ Миколаївської області, в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило суд стягнути з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу “Южноукраїнська атомна електрична станція”, м. Южноукраїнськ Миколаївської області на користь Товариства з додатковою відповідальністю “Комплітех”, м. Київ суму заборгованості за договором на постачання товару № 53-123-01-20-06429 від 29.05.2020 року у розмірі – 5820000,00 грн.; 3 % річних та інфляційні збитки за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором на постачання товару № 53-123-01-20-06429 від 29.05.2020 року у розмірі – 266984,42 грн., що складається з 3 % річних у розмірі 49552,91 грн. та інфляційних збитків у розмірі 217431,51 грн.; судові витрати у розмірі 141304,77 грн., що складаються з витрат зі сплати судового збору у розмірі – 91304,77 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн. 
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 29.04.2021 року у справі №915/132/21 (суддя Смородінова О.Г.) позов задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу “Южноукраїнська атомна електрична станція”, м.Южноукраїнськ Миколаївської області на користь Товариства з додатковою відповідальністю “Комплітех”, м. Київ суму заборгованості за договором на постачання товару № 53-123-01-20-06429 від 29.05.2020 року у розмірі – 5820000,00 грн., 3 % річних у розмірі 49552,91 грн., інфляційні збитки у розмірі 217143,56 грн., а також 91300,45 грн. судового збору; в решті позову відмовлено.
Додатковим рішенням Господарського суду Миколаївської області від 20.05.2021 року у справі № 915/132/21 (суддя Смородінова О.Г.) стягнуто з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу “Южноукраїнська атомна електрична станція”, м. Южноукраїнськ Миколаївської області на користь Товариства з додатковою відповідальністю “Комплітех”, м. Київ витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 49997,63 грн. 
Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу “Южноукраїнська атомна електрична станція”, м.Южноукраїнськ Миколаївської області з рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, у яких просило суд скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.04.2021 року у справі № 915/132/21 та ухвалити нове, яким позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю “Комплітех”, м. Київ до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу “Южноукраїнська атомна електрична станція”, м. Южноукраїнськ Миколаївської області про стягнення грошових коштів залишити без задоволення, додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.05.2021 року у справі № 915/132/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами до 1000,00 грн.
Постановами Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.07.2021 року апеляційні скарги Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу “Южноукраїнська атомна електрична станція”, м. Южноукраїнськ Миколаївської області на рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.04.2021 року та додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.05.2021 року у справі № 915/132/21 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.04.2021 року та додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.05.2021 року у справі №915/132/21 – залишено без змін. 
22.07.2021 року до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з додатковою відповідальністю “Комплітех”, м. Київ надійшла заява вх. №2359/21/Д4 про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просив суд ухвалити додаткову постанову у справі щодо розподілу судових витрат (20   000,00 грн.).
В обґрунтування вказаної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю “Комплітех”, м. Київ зазначає, що представником заявника під час судового засідання 12.07.2021 року було заявлено, що протягом п`яти днів з дні ухвалення постанови суду апеляційної інстанції будуть надані докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, які заявником додані до заяви. При цьому, заявник зауважує, що розмір судових витрат є співмірним з обсягом наданих послуг.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу Товариство з обмеженою відповідальністю “Комплітех”, м. Київ надало такі документи: 
- копію рахунку № 4 до договору про надання правової допомоги від 03.01.2021 року від 14.07.2021 року на № 1;
- копію платіжного доручення № 330 від 16.07.2021 року;
- копію акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 16.07.2021 року;
- копію додаткової угоди № 5 від 14.07.2021 року до договору про надання правової допомоги від 03.01.2021 року.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Комплітех”, м. Київ про ухвалення додаткового рішення від 22.07.2021 року вх. № 2359/21/Д4 призначено до судового розгляду.
28.07.2021 року від Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом”, в особі Відокремленого підрозділу “Южноукраїнська атомна електрична станція”, м. Южноукраїнськ Миколаївської області надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, в якому відповідач просив суд зменшити витрати на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами до 1000,00 грн., провести судове засідання у справі без участі представника відповідача.
Клопотання мотивоване тим, що вартість послуг на професійну правничу допомогу, які поніс позивач, має неспівмірний характер з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, зі складністю справи, ціною позову та значенням справи для сторін; опис виконаної правничої допомоги є завищеним за кількістю витраченого адвокатом часу; наявна мінімальна кількість підготовлених документів, які подані до справи; проведено мінімум аналітичної роботи; справа є нескладною; відсутній публічний інтерес до справи.
В судове засідання представники учасників справи не з`явились, про дату та час розгляду його заяви повідомлені належним чином шляхом направлення копії ухвали суду про призначення заяви до розгляду на електронну адресу таких осіб. Представник позивача про причини неявки в суд не повідомив, будь-яких клопотань суду апеляційної інстанції не надав. Представник відповідача надав суду клопотання про розгляд заяви за відсутності його представника, яке судовою колегією розглянуто та задоволено.
Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З урахуванням викладеного, оскільки судом апеляційної інстанції було створено всі необхідні умови для розгляду заяви, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду заяви, явка сторін до суду ухвалою не визнавалася обов`язковою, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, строк розгляду заяви є скороченим і добігає кінця, учасники справи мали можливість подати всі необхідні клопотання та заяви, висловити свої позиції щодо заяви, колегія суддів вважає за можливе розглянути заяву за відсутності представників сторін. 
Обговоривши доводи та вимоги заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Комплітех”, м. Київ про ухвалення додаткового рішення від 22.07.2021 року вх. №2359/21/Д4, судова колегія вважає, що вказана заява є обґрунтованою, проте підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.
Приписами ст. 244 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно зі ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду;
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частинами 3, 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Разом з тим, ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ст. 344 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).
Разом з тим, положеннями п. 2 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат (така ж правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі об`єднаної палати від 03.10.2019 зі справи № 922/445/19).
Водночас, згідно з ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам ст.75-79 Господарського процесуального кодексу України.
Представником Товариства з додатковою відповідальністю «Комплітех», м. Київ в суді апеляційної інстанції був адвокат Чеботарьов В.В. відповідно до ордеру 07.07.2021 року серія АІ № 1130282, виданого Адвокатським Бюро «Володимира Чеботарьова» адвокату Чеботарьову В.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 03.01.2021 року.
При цьому, вказаним адвокатом під час судового засідання 12.07.2021 року було зроблено заяву про розподіл судових витрат на правничу допомогу за результатами розгляду апеляційних скарг Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу “Южноукраїнська атомна електрична станція”, м. Южноукраїнськ Миколаївської області на рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.04.2021 року та додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.05.2021 року у справі №915/132/21 та повідомлено, що відповідні докази на підтвердження розміру витрат будуть надані суду протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення.
22.07.2021 року до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з додатковою відповідальністю “Комплітех”, м. Київ надійшла заява вх. №2359/21/Д4 про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просив суд ухвалити додаткову постанову у справі щодо розподілу судових витрат (20   000,00 грн.), яка була направлена на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду поштою 19.07.2021 року, що вбачається з поштового конверту, в якому остання надійшла на адресу суду, тобто протягом строку, визначеного ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Як вбачається з матеріалів справи, а також з доданих заявником до заяви, що розглядається, доказів, 03.01.2021 року між позивачем у справі та Адвокатським Бюро «Володимира Чеботарьова» було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого Адвокатське Бюро зобов`язується надати правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями клієнта.
14.07.2021 року між позивачем та Адвокатським Бюро «Володимира Чеботарьова» було укладено додаткову угоду № 5 до договору про надання правової допомоги від 03.01.2021 року, відповідно до п. 1 якої дана додаткова угода визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) Бюро за надання правової допомоги ДТВ «Комплітех» у справі про стягнення за договором на постачання товару № 53-123-01-20-06429. Бюро зобов`язується здійснювати представництво та захист інтересів клієнта у суді апеляційної інстанції у справі № 915/132/21 (Південно-західний апеляційний господарський суд).
Відповідно до п. 2 вказаної додаткової угоди вартість послуг (вивчення апеляційних скарг відповідача та матеріалів доданих до них, підготовка, написання та подання відзивів на апеляційні скарги відповідача, процесуальне супроводження справи, участь адвоката в судових засіданнях) складає 20   000,00 грн.
Згідно з п. 7.1. додаткової угоди від 14.07.2021 року правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності). 
На підтвердження виконання умов договору про надання правничої допомоги та додаткової угоди до нього, заявником апеляційному суду надано копію акту приймання передачі наданих послуг від 16.07.2021 року, за змістом якого виконавцем надано, а замовником прийнято наступні юридичні послуги: вивчення апеляційних скарг відповідача та матеріалів доданих до них, підготовка, написання та подання відзивів на апеляційні скарги відповідача, процесуальне супроводження справи, участь адвоката в судових засіданнях у справі № 915/132/21 та правове супроводження справи в суді апеляційної інстанції; оплата вартості наданих послуг, а саме 20   000,00 грн. на час підписання акту здійснена клієнтом в повному обсязі.
Також заявником було надано суду апеляційної інстанції копію рахунку № 4 до договору про надання правової допомоги від 03.01.2021 року від 14.07.2021 року на № 1 (у відповідності до п. 2 додаткової угоди № 5 від 14.07.2021 року) на суму 20   000,00 грн., який Товариством з додатковою відповідальністю «Комплітех», м. Київ оплачений в повному обсязі, що підтверджується доданою до заяви копією платіжного доручення № 330 від 16.07.2021 року.
Отже, у зв`язку із розглядом апеляційних скарг Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу “Южноукраїнська атомна електрична станція”, м. Южноукраїнськ Миколаївської області на рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.04.2021 року та додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.05.2021 року у справі у справі № 915/132/21, Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплітех», м. Київ фактично понесло витрати на правничу (правову) допомогу адвоката, виплативши винагороду за представництво його інтересів в суді, відповідно до укладеного договору про надання правової допомоги з адвокатським об`єднанням та додаткової угоди до нього у загальній сумі 20000,00 грн. 
Разом з тим, 28.07.2021 року до Південно-західного апеляційного господарського суду від Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу “Южноукраїнська атомна електрична станція”, м.Южноукраїнськ Миколаївської області надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, в якому відповідач просив суд зменшити витрати на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами до 1000,00 грн., мотивуючи це тим, що вартість послуг на професійну правничу допомогу, які поніс позивач, має неспівмірний характер з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, зі складністю справи, ціною позову та значенням справи для сторін; опис виконаної правничої допомоги є завищеним за кількістю витраченого адвокатом часу; наявна мінімальна кількість підготовлених документів, які подані до справи; проведено мінімум аналітичної роботи; справа є нескладною; відсутній публічний інтерес до справи.
Дослідивши вказане клопотання та мотиви, з яких воно подано, судова колегія зазначає таке.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій ст. 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Так, у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала висновок щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу, зокрема, зазначивши, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Надалі об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду підтвердила цей висновок у постанові від 22.11.2019 року по справі № 902/347/18 та у постанові від 22.11.2019 року у справі № 910/906/18, зазначивши, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 5-6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України). У постанові від 22.11.2019 року у справі № 902/347/18 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зауважила, що викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 правова позиція має враховуватись при вирішенні усіх наступних спорів у подібних правовідносинах.
У додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та 6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтувати наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Отже, відповідно до ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суд має право за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але лише у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті, яка, зокрема встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справ. При цьому, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.
Водночас, беручи до уваги принцип змагальності, який знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, який вирішує питання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, має надавати оцінку тим обставинам, щодо яких є заперечення у клопотанні іншої сторони, а також її доказам невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності. Окрім того, суд, виконуючи вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, має чітко зазначити, яка з вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України була не дотримана при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката, оскільки лише з цих підстав можна зменшити розмір витрат, який підлягає розподілу між сторонами.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 13.05.2020 року у справі № 922/2749/19.
Так, заперечуючи проти задоволення заяви позивача про стягання витрат на професійну правничу допомогу відповідач посилається на неспівмірність суми таких витрат зі складністю справи та витраченим часом.
Дослідивши вказане твердження, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником позивача фактично було складено лише заяви про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, відзиви на апеляційні скарги (на 4 сторінки кожний) та прийнято участь в двох судових засіданнях (одне засідання з розгляду апеляційної скарги на рішення, одне засідання з розгляду апеляційної скарги на додаткове рішення), які проводились. При цьому, судова колегія зауважує, що під час розгляду справи апеляційним судом правова позиція позивача фактично вже була сформована, а справа, рішення та додаткове рішення у якій було предметом апеляційного перегляду, з огляду на предмет та підстави позову не є складною, а тому судова колегія погоджується із твердженням відповідача, що заявлена до стягнення суми є неспівмірною із складністю справи та витраченим часом, з огляду на що вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача частково, зменшивши заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу на 10000,00 грн. та стягнути на користь Товариства з додатковою відповідальністю “Комплітех”, м. Київ 10000,00 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги.
          Враховуючи вищевказане, фактичний обсяг наданих Товариству з додатковою відповідальністю “Комплітех”, м. Київ юридичних послуг, складність даної справи, а також те, що постановами Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.07.2021 року апеляційні скарги Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу “Южноукраїнська атомна електрична станція”, м. Южноукраїнськ Миколаївської області на рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.04.2021 року та додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.05.2021 року у справі № 915/132/21 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.04.2021 року та додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.05.2021 року у справі №915/132/21 залишено без змін, колегія суддів вважає, що заява Товариства з додатковою відповідальністю “Комплітех”, м. Київ від 22.07.2021 року вх. № 2359/21/Д4 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за результатом розгляду апеляційної скарги підлягає задоволенню частково із стягненням на користь заявника 10 000,00 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції, з відмовою у задоволенні заяви в іншій частині.
Керуючись ст. 123, 126, 129, 244, 281-284, 344 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з додатковою відповідальністю “Комплітех”, м. Київ від 22.07.2021 року вх. № 2359/21/Д4 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за результатом розгляду апеляційних скарги Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу “Южноукраїнська атомна електрична станція”, м. Южноукраїнськ Миколаївської області на рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.04.2021 року та додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.05.2021 року у справі №915/132/21 – задовольнити частково.
Стягнути з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу “Южноукраїнська атомна електрична станція”, м. Южноукраїнськ Миколаївської області (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, код ЄДРПОУ 24584661) на користь Товариства з додатковою відповідальністю “Комплітех”, м. Київ (04114, м.   Київ, вул. Кобзарська, буд. 67, код ЄДРПОУ 43302347) судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції у сумі 15   000,00 грн.
В іншій частині заяву Товариства з додатковою відповідальністю “Комплітех”, м.Київ від 22.07.2021 року вх. № 2359/21/Д4 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за результатом розгляду апеляційних скарг Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу “Южноукраїнська атомна електрична станція”, м. Южноукраїнськ Миколаївської області на рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.04.2021 року та додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.05.2021 року у справі №915/132/21– залишити без задоволення.
Доручити Господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ.
Вступна і резолютивна частина додаткової постанови проголошені в судовому засіданні 29.07.2021 року. 
Повний текст додаткової постанови складено 29.07.2021 року.
Додаткова постанова в порядку ст. 244 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст. 284 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст. 286, 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя 	Г.І. Діброва	
Судді 	Н.М Принцевська	
 	А.І. Ярош