ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року		Справа № 300/2446/21 пров. № А/857/12223/21 А/857/13207/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів –Большакової О.О., Курильця А.Р.,
при секретарі судового засідання – Ратушній М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України про визнання протиправним наказу та зобов`язання до вчинення дій, провадження в якій відкрито за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 2 червня 2021 року та ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року (суддя Гундяк В.Д., м.Івано-Франківськ),-
ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (далі – Командувач, ПС, ЗСУ відповідно) в якому просив:
визнати пункти 1 та 2 наказу відповідача від 06.09.2011 №593 про внесення змін в наказ заступника Міністра оборони України (далі – Міністр) – Командувача Військово-повітряних сил ЗСУ від 09.08.2000 №0320 незаконним (далі – Наказ №№593, 0320 відповідно); 
зобов`язати Командувача скерувати документи про поновлення позивача на військовій службі до Міністра для прийняття рішення про скасування пункту 7 Наказу №0320 про звільнення позивача з військової служби та поновлення на військовій службі.
31.05.2021 позивачем подано до суду першої інстанції заяву про збільшення позовних вимог в якій останній також просив суд скасувати пункт 8 наказу відповідача від 11.08.2015 №345 (далі – Наказ №345) про призначення ОСОБА_1 на посаду помічника командира полку з правової роботи – начальника юридичної групи.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 2 червня 2021 року заяву про збільшення позовних вимог повернуто без розгляду (далі – Ухвала-1).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Командувача про визнання протиправним наказу та зобов`язання до вчинення дій повернуто позивачу з усіма доданими до неї матеріалами (далі – Ухвала-2).
Не погодившись із постановленими ухвалами, їх оскаржив позивач, який із покликанням на порушення норм процесуального права просить такі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В доводах до апеляційних скарг з посиланням на норми Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС) та окремі обставини справи вказує, що суд першої інстанції зобов`язаний був відкрити провадження по справі та розглянути спір з урахуванням збільшених/змінених позовних вимогах, оскільки ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді до підсудності, якого вона віднесена.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу щодо Ухвали-2 заперечує вимоги такої, вважає судове рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Позивач-апелянт просив проводити розгляд справи у його відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Постановляючи: Ухвалу-1, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не дотримано вимог частини сьомої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), якою передбачено, що до заяви про збільшення позовних вимог додаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні; Ухвалу-2, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані судом неповажними, інших підстав для поновлення вищезгаданого строку позивачем не вказано, тому позовна заява підлягає поверненню відповідно до частини другої статті 123 КАС.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 25.05.2021 (здано на пошту) позивач звернувся до суду з даним позовом (а.с.3).
31.05.2021 судом зареєстровано заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог про скасування пункту 8 Наказу №345 (а.с.5-6).
Ухвалою судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 1 червня 2021 року про залишення позовної заяви без руху відмовлено в задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Позовну заяву залишено без руху. Згідно даної ухвали позивачу надано десятиденний строк з дня вручення копії вказаної ухвали для усунення недоліків шляхом:
1) зазначення в позовній заяві прізвища, ім`я та по батькові Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України;
2) зазначення в позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги;
3) зазначення в позовній заяві обґрунтування порушення оскаржуваним наказом прав, свобод, інтересів позивача.
Крім того, відповідно до частини першої статті 123 КАС позивача було повідомлено про можливість вказати інші підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду (а.с.7-10).
На виконання вимог вказаної ухвали позивачем 11.06.2021 до суду направлено уточнюючу позовну заяву. В якій підставою для поновлення пропущеного строку звернення суду ОСОБА_1 зазначає отримання 30.04.2021 постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року у справі №0940/1271/18 (далі – Постанова суду). Вказаною Постановою суду задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та скасовано пункт 6 наказу Міністра «Про головнокомандувачів видами Збройних Сил України» від 21.08.2001 №289 (далі – Наказ №289). Вказує, що Наказом за №593 було скасовано пункт Наказу №0320 про звільнення його з військової служби за станом здоров`я та поновлено на публічній службі. Цим же наказом (пункт 2) його звільнено з військової служби за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили з 09.08.2000. Зазначає, що Командувач при виданні свого Наказу №593 щодо поновлення позивача на посаді перевищив свої повноваження, оскільки посада Командувача не давала відповідачу підстав для скасування Наказу №0320 заступника Міністра-Командувача ВПС ЗСУ. Після видання указу Президента України «Про призначення В.Стрельникова Головнокомандувачем Військово-Повітряних Сил України» від 20.08.2001 №649/2001 в цьому ж указі було зазначено, що дана посадова особа є звільненою з посади заступника Міністра. Проте, в пункті 6 Наказу №289, який скасовано Постановою суду, зазначено, що до приведення нормативних актів Міністерства оборони України у відповідність до вищевказаного Указу головнокомандувачі вилами ЗСУ користуються повноваженнями заступника Міністра – командувача виду ЗСУ, наданими їм Міністром.
Ухвалою-2 наведені підстави пропуску строку звернення до суду не визнанні судом поважними та позовну заяву повернено заявнику.
Відповідно до частини першої статті 47 КАС (в редакції, чинній на час подання до суду заяви про збільшення позовних вимог) позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
За змістом частини сьомої статті 47 КАС у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.
Як видно з матеріалів справи та не спростовано позивачем при поданні до суду заяви про збільшення позовних вимог від 31.05.2021 ним дійсно не подано доказів направлення копії заяви відповідачу.
Таким чином, у суду були наявні підстави для висновку про повернення заяви про збільшення позовних вимог без розгляду, а тому вимоги апеляційної скарги на Ухвалу-1 не підлягають задоволенню.
Оскільки, розгляду по суті справи не проводився суд постановив оскаржувану Ухвалу-1.
Відповідно до підпунктів 3, 6 частини першої статті 171 КАС (в редакції, чинній на час подання позову) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтям 160, 161, 172 цього Кодексу, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 171 КАС суддя після одержання позовної заяви позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Згідно частин першої-третьої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС-1; в редакції, чинній на час прийняття Наказу №593) адміністративний  позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду,  встановленого цим Кодексом або іншими законами. 
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася  або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися  про  порушення  своїх  прав,  свобод  чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
За змістом статті 122 КАС (в редакції, чинній на час звернення до суду з розглядуваним позовом) може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень (частина четверта статті 122 КАС).
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС).
Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановлювати відповідні процесуальні строки, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною поведінкою.
Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.
Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.
Європейський суд з прав людини у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть стосуватися реалізації цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
Як уже вказано вище, позивач-апелянт поважною причиною пропуску строку для звернення до суду з цим позовом вважає отримання 30.04.2021 Постанови суду, яка на його думку є підставою для оскарження Наказу №593 (від 06.09.2011). Проте, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що про існування Наказу №593 скаржнику було достовірно відомо ще в період з 2012 року, так як зазначено і самим позивачем згаданий Наказ ним оскаржувався, про що свідчать судові рішення у справі №809/2413/14, а відтак факт прийняття Постанови суду не можна визнати як обставину з якої починається строк обізнаності позивача із Наказом №593, який на його думку порушує його законні права, свободи та інтереси, і яка є підставою для звернення до суду із новим позовом в межах зазначеного строку (06.09.2011-25.05.2021).
Відповідно до частин першої-другої статті 123 КАС у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Таким чином, обставини пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, наведені ним у суді першої інстанції, належним чином оцінені судом та правильно визнані цим судом неповажними, оскільки вони не відповідають вказаним критеріям обставин, які можуть визнаватися поважними при пропуску зверненні до суду з позовом, які перелічені вище.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для їх скасування, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 2 червня 2021 року та ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено 20 вересня 2021 року.