10.08.21
22-ц/812/1573/21
Суддя першої інстанції Рум`нцева Н.О. 
Провадження № 22-ц/812/1573/21 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.

П О С Т А Н О В А 
Іменем України

10 серпня 2021 року              м. Миколаїв Справа № 489/1233/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого Царюк Л.М.,
суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,
із секретарем судового засідання – Богуславською О.М.,
за участю: відповідача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Рум`янцевої Н.О., в залі судового засідання в м. Миколаїв, повний текст якого складений 23 червня 2021 року, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у державній реєстрації та користуванні транспортним засобом, 

В С Т А Н О В И В:

10 березня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила усунути перешкоди зі сторони ОСОБА_1 в державній реєстрації та користуванні нею транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , тип – автобус, 2009 року випуску, сірого кольору, шляхом: передачі їй транспортного засобу, дублікату ключів від автомобіля, передачі свідоцтва про реєстрацію даного автомобіля та не чинити їй перешкоди у користуванні даним автомобілем; зобов`язати ОСОБА_1 звернутися особисто до Регіонального сервісного центру в Миколаївській області із відповідною письмовою заявою про державну реєстрацію прав ОСОБА_2 на вказаний транспортний засіб; встановити наступний порядок користування зазначеним автомобілем: перший місяць після набрання законної сили рішенням - передати автомобіль у користування ОСОБА_2 , наступний місяць за попереднім - передати автомобіль у користування ОСОБА_1 , в подальшому користуватися автомобілем почергово, з передачею майна щомісячно. 
Доводи позовної заяви мотивовано тим, що в період шлюбу з відповідачем ОСОБА_1 за спільні кошти подружжя був придбаний автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , тип – автобус, 2009 року випуску, сірого кольору, об`єм двигуна 2143 куб см, зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 , тобто свідоцтво про право власності на транспортний засіб видане саме на ім`я відповідача. 
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2019 року у справі № 489/5053/18 за нею визнано право власності на Ѕ частку автомобіля марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, 2009 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , об`єм двигуна 2143 куб см, у зв`язку з чим право власності на автомобіль, визнане рішенням суду, підлягає обов`язковій державній реєстрації. З метою реєстрації права власності на вищевказаний транспортний засіб, вона звернулася до Регіонального сервісного центру МВС України в Миколаївській області із відповідною заявою, проте, отримала відповідь, якої їй відмовлено у реєстрації права власності та роз`яснені вимоги щодо реєстрації ТЗ. 
Оскільки відповідач одноособово користується спірним ТЗ, вона неодноразово зверталася до відповідача з питання необхідності фізичної передачі їй транспортного засобу, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ключів та письмової заяви до Регіонального сервісного центру. Проте, відповідач не виконав її вимоги, чим перешкоджає їй у реалізації прав власності на транспортним засобом та користування ним. Крім того, відповідач видав сторонній особі довіреність для представництва інтересів відповідача з усіх питань, пов`язаних з цим транспортним засобом, в тому числі, пов`язаних з продажем. 22 січня 2018 року між відповідачем та Малим приватним підприємством «ТФТ» укладено Договір позики транспортного засобу строком до 22 січня 2021 року. Такі правочини укладені без її згоди. 
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2021 року позов задоволено частково. Встановлено наступний порядок користування автомобілем марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , тип ТЗ – автобус, 2009 року випуску, сірого кольору (з обов`язковим переданням автомобіля, дублікату ключів від нього та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на зазначений автомобіль щовечора о 20 год 00 хв. за адресою м. Миколаїв, вул. Китобоїв, 7), наступним чином:
- кожний перший та третій тиждень місяця автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , тип ТЗ – автобус, 2009 року випуску, сірого кольору перебуває у користуванні ОСОБА_2 ;
- кожний другий та четвертий тиждень місяця автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , тип ТЗ – автобус, 2009 року випуску, сірого кольору перебуває у користуванні ОСОБА_1 ;
- в подальшому користуватися автомобілем марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , тип ТЗ – автобус, 2009 року випуску, сірого кольору, здійснювати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 почергово (з передачею даного автомобіля, дублікату ключів від нього та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на зазначений автомобіль щовечора о 20 год.00 хв. за адресою м. Миколаїв, вул. Китобоїв, 7) сторонами у зазначені тижні місяця. 
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про усунення перешкоди зі сторони ОСОБА_1 в державній реєстрації за ОСОБА_2 транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , тип ТЗ – автобус, 2009 року випуску, сірого кольору; зобов`язання ОСОБА_1 звернутися особисто до Регіонального сервісного центру в Миколаївській області із відповідною письмовою заявою про державну реєстрацію прав ОСОБА_2 на вищевказаний транспортний засіб – відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 454.00 грн. 
Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив із того, що спірний автомобіль є спільною частковою власністю сторін, щодо користування яким між сторонами виникла конфліктна ситуація, а тому вважав за можливе встановити певний порядок його користування сторонами.
Крім того, зважаючи, що в ході судового розгляду справи встановлено, що автомобіль знаходився в технічно несправному стані, про що відповідач повідомив позивача належним чином, а також беручи до уваги, що позивачем не надано суду доказів умисного ухилення відповідача від перереєстрації спірного транспортного засобу, місцевий суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання ОСОБА_1 перереєструвати автомобіль MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2019 року, у відповідальних установах МВС України, відсутні.
Не погодившись з судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позову, ОСОБА_2 оскаржила його в цій частині шляхом подання апеляційної скарги, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні її позовних вимог і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги мотивовано тим, що відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції вважав встановленою обставину, що спірний автомобіль знаходиться в несправному стані.
Між тим, оскаржуване рішення суду не містить обґрунтувань того, яким саме чином суд встановив факт несправності ТЗ, не містить посилання на докази, які підтверджують несправний стан автомобіля MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , як не містить і доказів об`єктивних причин неможливості надати автомобіль для огляду до регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області.
Про неможливість ОСОБА_1 звернутися особисто до Регіонального сервісного центру в Миколаївській області із відповідною письмовою заявою про державну реєстрацію прав ОСОБА_2 на ТЗ, відповідач ОСОБА_1 взагалі жодних обставин (причин об`єктивної неможливості) не зазначав, не говорячи про недоведеність таких обставин належними та допустимими доказами.
Вказані обставини свідчать про те, що суд зробив припущення, по-перше, щодо несправного технічного стану автомобілю та, по-друге, щодо неможливості надання відповідачем письмової заяви до Регіонального сервісного центру, виходячи виключно з заперечень відповідача на позов, не перевіривши такі обставини доказами у справі.
Водночас, на всі письмові та усні її звернення до відповідача з питання реєстрації її права власності на транспортний засіб в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, останній відповів ігноруванням такої вимоги, наведенням неправдивих пояснень щодо несправного стану автомобілю, без посилання на будь-які докази, чим перешкоджає останній в реалізації її прав, в той же час як самостійно продовжує увесь час використовувати автомобіль за призначенням виключно у власних інтересах.
До того ж, оскільки її право не може бути зареєстровано без відповідних дій відповідача, існує обґрунтований ризик неправомірного розпорядження спільним автомобілем з боку відповідача, як-то, передання в оренду, позичку та інше, що вже мало місце, і вона вимушена буде знову звертатися до суду з захистом своїх прав.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 доводи скарги не визнав та просив залишити її без задоволення. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосується фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2 статті 367 ЦПК України).
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 1982 року по 18 жовтня 2018 року. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 жовтня 2018 року.
Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі було придбано транспортний засіб MERCEDES-BENZ SPRINTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який 20 січня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу від 19 січня 2018 року зареєстровано за ОСОБА_1 .
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2019 року визнано за ОСОБА_2 , в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 частку транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, 2009 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , об`єм двигуна 2143 куб.см. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю відмовлено.
22 березня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області з заявою, якою просила зареєструвати за нею транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, 2009 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , об`єм двигуна 2143 куб.см.
Відповідно до листа Регіонального сервісного центру МВС у Миколаївській області від 25 березня 2019 року за вих. № 31/14-І-18, ОСОБА_2 роз`яснено, зокрема, що реєстрація транспортного засобу, який належать декільком особам (співвласникам) реєструються за їх письмовою заявою за однією із таких осіб. У разі відсутності одного із співвласників, реєстрація транспортного засобу проводиться на підставі його письмової заяви. Крім того, останньою повинно бути надано засвідчену належним чином копію рішення суду із зазначенням осіб, які визнаються власниками ТЗ, із позначенням марки, моделі, року випуску ТЗ, ідентифікаційних номерів їх складових частин, а також надання ТЗ для його огляду, сплачування необхідних грошових коштів за отримання замовленої адмінпослуги, тощо. 
Як вбачається з Договору позички транспортного засобу від 22 січня 2018 року, укладеного між Малим приватним підприємством «ТФТ» (далі - МПП «ТФТ») та ОСОБА_1 , останній передає у користування МПП «ТФТ» , а останній приймає у строкове безоплатне користування в строк з 22 січня 2018 року до 22 січня 2021 року транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, 2009 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , об`єм двигуна 2143 куб.см.
25 січня 2018 року ОСОБА_1 надав нотаріально посвідчену Довіреність, відповідно до якої уповноважив ОСОБА_3 представляти його інтереси в відповідних компетентних підрозділах, пов`язаних з експлуатацією, управлінням та технічним обслуговуванням та продажем (орендою, позичкою) належного йому на праві власності транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, 2009 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , об`єм двигуна 2143 куб.см.
Позивачка вказувала, що такі правочини були укладені без її згоди, у зв`язку з чим, вона зверталася до МПП «ТФТ» з вимогою про розірвання договору та припинення користування спірним транспортним засобом для пасажирських перевезень.
З відповідей МПП «ТФТ» від 03 квітня 2019 року та від 02 травня 2019 року, вбачається, що ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні заяви про розірвання договору та припинення користування спірним транспортним засобом для пасажирських перевезень. 
08 травня 2019 року та 24 лютого 2021 року ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 направлено вимоги про усунення перешкод у користуванні майном, а саме розірвати Договір позички транспортного засобу від 22 січня 2018 року; припинити використання транспортного засобу у пасажирських перевезеннях з 11 травня 2019 року; не чинити перешкоди у користуванні спірним транспортним засобом шляхом передачі їй оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ключів від автомобіля, надавши фізичний доступ до автомобіля у строк до 12 травня 2019 року; надати у письмовій формі свою пропозицію щодо графіка користування спірним транспортним засобом із зазначенням дати та часу на поточний та наступний місяці; звернутися особисто 02 березня 2021 року до Регіонального сервісного центру у Миколаївській області із письмовою заявою про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на спірний транспортний засіб. 
Відповідачем на адресу ОСОБА_2 направлено відповідь на вимогу № 2, відповідно якої останню повідомлено про те, що наразі транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в розібраному стані у зв`язку з несправністю двигуна та коробки передач; з 23 березня 2021 року закінчиться термін дії страхового полісу автомобіля, а з 25 березня 2021 року необхідно здійснити технічний огляд автомобіля для подальшої експлуатації транспортного засобу. Зазначає, що технічний стан транспортного засобу унеможливлює його експлуатацію жодним із власників, а відтак унеможливлює виконати вимоги. Крім того, він не має фінансової можливості здійснити ремонт транспортного засобу за власний рахунок, а тому прийме на розгляд письмові пропозиції щодо подальших дій відносно транспортного засобу. 
Як встановлено позивач звернулася до суду за захистом свого порушеного права власності на частину транспортного засобу, який в 2019 році судом був визнаний спільним майном подружжя.
Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту є як ефективними, так і такими, що відповідатимуть його змісту та системі права. 
Захист порушеного права відбувається в ефективний спосіб. Кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України, частина 1 статті 16 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. 
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. 
У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). 
Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). 
При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.
Як встановлено ОСОБА_2 відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2019 року є власником 1/2 частки транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, 2009 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер  НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , об`єм двигуна 2143 куб.см. Інший співвласник   відповідач ОСОБА_2  користується транспортним засобом одноособово та чинить протидію у реєстрації цього транспортного засобу на позивача. 
Позивач наряду з іншими вимогами, вирішення яких не оскаржується просила усунути перешкоди зі сторони ОСОБА_1 в державній реєстрації за ОСОБА_2 транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , тип ТЗ – автобус, 2009 року випуску, сірого кольору та зобов`язати ОСОБА_1 звернутися особисто до Регіонального сервісного центру в Миколаївській області із відповідною письмовою заявою про державну реєстрацію прав ОСОБА_2 на вищевказаний транспортний засіб.
З урахуванням обставин справи колегія суддів вважає, що позивачем щодо цих позовних вимог обрано неефективний спосіб захисту свого порушеного права на державну реєстрацію права власності на рухоме майно з огляду на таке.
  Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачою реєстраційних документів та номерних знаків.
Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.
Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.
         Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (з відповідними змінами)  затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих  на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - Порядок).
Цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.
За приписами пункту 6 Порядку транспортні засоби, що належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб. У разі відсутності одного із співвласників державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі його письмової заяви. Справжність підпису такого співвласника засвідчується нотаріально.
      Відповідно до пункту 7 Порядку власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її  проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).
     Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в  уповноважених  органах  МВС  та  без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах  або знищені чи підроблені, забороняється.
      Пунктом 8 Порядку передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення,  митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів  установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до  реєстраційних  документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, копія рішення суду, засвідчена в установленому  порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин.
     На виконання умов, встановлених Порядком, після набрання законної сили рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2019 року за яким позивач є власником 1/2 частки транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, 2009 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , об`єм двигуна 2143 куб.см., вона звернулась з заявою про реєстрацію права власності на 1/2 частку автомобіля на підставі цього судового рішення. До заяви додано завірену належним чином копію такого рішення.
 У наданому рішенні суду зазначено фізичні особи, які визнаються співвласниками транспортного засобу, марка, модель та рік випуску транспортного засобу, ідентифікаційний номер складової частини. Таким чином виконано вимоги щодо надання документу, який належно підтверджує правомірність придбання транспортного засобу.
 У відповіді на заяву позивача повідомлено про необхідність звернення разом з ОСОБА_1 до будь-якого сервісного центру МВС, тобто відмовлено у проведенні перереєстрації в одноособовому порядку. 
 Відповідно до пункту 15 Порядку під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортні засоби (крім випадків реєстрації нових транспортних засобів, перереєстрації транспортних засобів  у зв`язку із зміною найменування та адреси юридичних осіб, прізвища, імені  чи  по  батькові,  місця  проживання  фізичних  осіб, які є власниками транспортних засобів, вибракування їх у цілому) підлягають огляду фахівцями експертної служби МВС з метою звірення ідентифікаційних номерів їх складових частин з номерами, зазначеними в поданих власником для реєстрації документах. За результатами огляду в документах, які подаються для державної реєстрації, робиться відповідна відмітка або складається акт огляду.
Як встановлено   судом у позивача відсутня можливість надати автомобіль для огляду фахівцями експертної служби МВС оскільки інший співвласник чинить перешкоди у реалізації її прав, визначених судовим рішенням.
      З огляду на викладене колегія суддів  вважає, що належним, допустимим та необхідним способом захисту прав позивача є зобов`язання Регіонального сервісного центру в Миколаївській області  вчинити дії по перереєстрації транспортного засобу відповідно до рішення суду, яке набрало законної сили та підлягає обов`язковому виконанню, оскільки  документом, який підтверджує право власності позивача, є судове рішення, а тому згода іншого власника транспортного засобу на перереєстрацію не потрібна.
Такий висновок у подібних правовідносинах зазначено в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 826/6295/17.
Отже суд першої інстанції, відмовляючи позивачу задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання ОСОБА_1 звернутися особисто до Регіонального сервісного центру в Миколаївській області із відповідною письмовою заявою про державну реєстрацію прав ОСОБА_2 на вищевказаний транспортний, в повній мірі не визначився з нормами матеріального права, які регулюють правовідносини щодо реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу та залишив поза увагою те, що позивач обрав неефективний спосіб захисту свого порушеного права. 
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставою для зміни судового рішення є порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина 4 статті 376 ЦПК України).
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що мотивувальну частину рішення суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_1 звернутися особисто до Регіонального сервісного центру в Миколаївській області із відповідною письмовою заявою про державну реєстрацію прав ОСОБА_2 на вищевказаний транспортний, слід змінити, виклавши мотивувальну частину цього рішення в редакції цієї постанови.
З огляду на те, що в іншій частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, а відтак судом апеляційної інстанції не перевірялося, то в цій частині судове рішення слід залишити без змін. 
Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, яка оскаржувалася ОСОБА_2 , за результатами розгляду апеляційної скаргу апеляційним судом не скасовувалася, то судові витрати останньої розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В:
       
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про усунення перешкод в державній реєстрації транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, 2009 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , об`єм двигуна 2143 куб.см та зобов`язання ОСОБА_1 звернутися особисто до Регіонального сервісного центру в Миколаївській області із відповідною письмовою заявою про державну реєстрацію прав ОСОБА_2 на вищевказаний транспортний засіб змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк 

Судді Т.М. Базовкіна

    Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 11  серпня 2021 року.