ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" вересня 2021 р.                            Справа№ 910/11384/20 (910/20714/20)
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Остапенка О.М.
суддів:            Копитової  О.С. 
          Сотнікова  С.В. 
 
за участю секретаря судового засідання: Добродзій Є.В.

у присутності представників сторін:
від позивача: Йосипишин Р.В. - довіреність № 7Д-1 від 17.08.2021
від відповідача: Фоменко М.С. - довіреність № 07/05-2021/1 від 07.05.2021
від відповідача: Тетарчук І.В. - ордер серії КС № 793413 від 27.05.2021

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт" на ухвалу господарського суду міста Києва від 20.04.2021 року
у справі          № 910/11384/20 (910/20714/20) (суддя Пасько М.В.) 
за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння"
до                    Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт"
про                     стягнення 16 250 335,70 грн. 
в межах справи №910/11384/20
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.04.2021 року у справі №910/11384/20(910/20714/20) позов задоволено, присуджено до стягнення з ТОВ "Агро Експерт" на користь ТОВ "Торговий дім "Насіння" суму основного боргу у розмірі 9 910 134,00 грн., пеню у розмірі 3 433 887,80 грн., штраф у розмірі 1 982 026,80 грн., три відсотки річних у розмірі 457 419,74 грн., інфляційні втрати у розмірі 466 867,36 грн., а також судовий збір у розмірі 243755,04 грн.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ "Агро Експерт" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 20.04.2021 року у справі №910/11384/20 (910/20714/20) та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт посилається на неповне дослідження судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, а також порушення норм матеріального права під час прийняття оскаржуваної ухвали.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2021 року апеляційну скаргу ТОВ "Агро Експерт" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Копитова О.С., Сотніков С.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 року вищевказаною колегією суддів поновлено скаржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Агро Експерт" на ухвалу господарського суду міста Києва від 20.04.2021 року у справі №910/11384/20 (910/20714/20), встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 17.06.2021 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.
У поданому через відділ документального забезпечення суду відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін. 
В судовому засіданні 17.06.2021 року протокольною ухвалою суду оголошено перерву у справі до 02.09.2021 року на підставі положень ст. 216 ГПК України.
До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника скаржника надійшли письмові пояснення, а також клопотання про огляд оригіналів письмових доказів.
В судовому засіданні 02.09.2021 року за клопотанням скаржника оглянуто оригінали письмових доказів, наданих позивачем до позовної заяви про стягнення заборгованості за Договором№2-2005/пр1791 від 20.05.2019 року, та протокольною ухвалою суду оголошено перерву у справі до 09.09.2021 року на підставі положень ст. 216 ГПК України.
В судовому засіданні 09.09.2021 року протокольною ухвалою суду оголошено перерву у справі до 16.09.2021 року на підставі положень ст. 216 ГПК України.
Представники скаржника в судовому засіданні 16.09.2021 року вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 20.04.2021 року у справі №910/11384/20 (910/20714/20) та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Представник позивача в судовому засіданні проти вимог скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.
16.09.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ТОВ "Агро Експерт" підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ "Торговий дім "Насіння", виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Як встановлено судом, у провадженні господарського суду міста Києва перебуває справа №910/11384/20 про банкрутство ТОВ "Торговий дім "Насіння", провадження у якій відкрито ухвалою суду від 10.09.2020 року за заявою ТОВ "Нуфарм Україна".
У грудні 2020 року ТОВ "Торговий дім "Насіння" звернулось до суду першої інстанції з позовною заявою в межах даної справи про банкрутство про стягнення з ТОВ "Агро Експерт" 16 250 335,70 грн., з яких основний борг в розмірі 9 910 134,00 грн., пеня в розмірі 3 433 887,80 грн., штраф в розмірі 1 982 026,80 грн., три відсотки річних в розмірі 457 419,74 грн., інфляційні втрати в розмірі 466 867,36 грн., а також стягнути судовий збір в розмірі 243 755,04 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за укладеним з позивачем Договором від 20.05.2019 року              №2-2005/пр1791 на поставку насіння сільськогосподарських культур та засобів захисту рослин, згідно умов якого позивач зобов`язався поставити відповідачу товар у визначений сторонами строк, а відповідач - прийняти та оплатити його вартість.
Як зазначає позивач у позовній заяві, останнім належним чином виконано свої зобов`язання за договором, а відповідач, в свою чергу, так і не оплатив позивачу у повному обсязі кошти за поставлений товар, лише частково розрахувавшись з позивачем шляхом передачі векселів.
Крім того, оскільки відповідачем порушено строк виконання своїх  зобов`язань з оплати поставленого товару, позивачем у підставі умов договору та ст. 625 ЦК України нараховано також пеню, штраф, три відсотки річних та інфляційні втрати. 
За наслідками розгляду заявлених вимог, ухвалою господарського суду міста Києва від 20.04.2021 року у справі №910/11384/20(910/20714/20) позов задоволено, присуджено до стягнення з ТОВ "Агро Експерт" на користь ТОВ "Торговий дім "Насіння" суму основного боргу у розмірі 9 910 134,00 грн., пеню у розмірі 3 433 887,80 грн., штраф у розмірі 1 982 026,80 грн., три відсотки річних у розмірі 457 419,74 грн., інфляційні втрати у розмірі 466 867,36 грн., а також судовий збір у розмірі 243 755,04 грн.
Вказане судове рішення мотивовано наявністю підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з їх доведеністю та обґрунтованістю, а також правильністю наданих суду розрахунків штрафних санкцій.
ТОВ "Агро Експерт" з даною ухвалою суду не погоджується та в поданій апеляційній скарзі посилається на помилковість висновків суду першої інстанції з огляду на залишення ним поза увагою факту припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 5 556  779,26 грн. і, як наслідок, нарахування штрафу, пені, 3% річних та інфляційних втрат виходячи з суми заборгованості без врахування проведеної процедури зарахування зустрічних однорідних грошових вимог.
Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення вказаної ухвали, колегія суддів вбачає підстави для її скасування з огляду на наступне. 
Відповідно до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (п. 1 ст. 530 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), як це визначено ст. 610 Цивільного кодексу України.
З матеріалів справи вбачається, що 20.05.2019 між ТОВ "Агро Експерт" (Покупець, відповідач) та ТОВ "Торговий дім "Насіння" (Продавець, позивач) укладено договір №2-2005/пр1791, відповідно до п.1.1 якого Продавець зобов`язується в строки, визначені договором, передати у власність Покупця (поставити) насіння сільськогосподарських культур та/або засоби захисту рослин, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість.
Найменування товару визначається в Додатках до цього Договору, які складають його невід`ємну частину (п.1.2 договору). 
Розгорнутий асортимент та кількість товару, що постачається, визначаються у Додатках до цього Договору (п.2.1 договору).
Відповідно до Додатку №1 від 29.05.2019 до договору №2-2005/пр1791 від 20.05.2019 року сторони визначили найменування товару, кількість, ціну за одиницю (без ПДВ), суму (без ПДВ) та термін поставки, а саме поставка на загальну суму 15 195 334,98 грн., у тому числі ПДВ - 2 532 555,83 грн.; сума без ПДВ - 12 662 779,15 грн. у строк до 28.06.2019 року.
Згідно Додатку №2 від 10.07.2019 року до договору №2-2005/пр1791 від 20.05.2019 року - на загальну суму 630 701,40 грн., у тому числі ПДВ -105 116,90 грн.; сума без ІІДВ - 525 584,50 грн. у строк до 31.07.2019 року.
На виконання умов укладеного договору з Додатками №1 та №2 позивачем на підставі видаткових накладних від 24-27 червня 2019 року, 01-03 липня 2019 року та 12 липня 2019 року поставлено на адресу відповідача товар на загальну суму 15 826 036,38 грн., у тому числі ПДВ - 2 637 672,73грн.; сума без ПДВ - 13 188 363,65 грн., який отримано уповноваженими особами відповідача на підставі генеральної довіреності від 19.03.2019 року №Ю-38.
Відповідно до п.6.1 договору загальна вартість товару повинна бути сплачена покупцем у строк, встановлений у Додатках до цього договору. Згідно із Додатками № 1 від 29.05.2019 року та № 2 від 10.07.2019 року вартість товару у розмірі 100% сплачується у строк до 30.08.2019 року.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом, оплату за отриманий товар здійснено відповідачем шляхом передачі позивачу простих авальованих векселів на загальну суму 5 915 902,38 грн., а саме:
- акт прийому-передачі простих авальованих векселів від 17.04.2020 року в рахунок оплати товару за договором №2-2005/пр1791 від 20.05.2019 року на загальну суму 2 840 966,60 грн.;
- акт прийому-передачі простих авальованих векселів від 04.05.2020 року в рахунок оплати товару за договором на загальну суму 3 074 935,78 грн.
В оскаржуваній ухвалі господарським судом міста Києва зазначено про наявність залишку основної суми заборгованості відповідача перед позивачем за договором поставки №2-2005/пр1791 від 20.05.2019 у розмірі 9910134,00 грн. (різниця між 15 826 036,38 грн. загальної суми поставок та 5 915 902,38 грн. суми розрахунків простими авальованими векселями).
Проте, такий висновок суду про встановлену суму основної заборгованості ТОВ "Агро Експерт" за договором поставки №2-2005/пр1791 від 20.05.2019 року у розмірі 9  910  134,00 грн. та її підтвердження первинними документами (доказами), що містяться у матеріалах справи, є помилковим, оскільки судом неповно встановлено обставини, які мають значення для справи, а саме не враховано проведену відповідачем процедуру зарахування зустрічних однорідних грошових вимог у розмірі 5 556 779,26 грн., наслідком чого є зменшення суми заборгованості за відповідним договором поставки.
Як встановлено апеляційним судом та підтверджується матеріалами справи, 15.05.2020 року між ТОВ "Науково-виробнича фірма "Агросвіт" (Первісний кредитор), ТОВ "Агро Експерт" (Новий кредитор) та ТОВ "Торговий дім "Насіння" (Боржник) укладено договір про відступлення права вимоги за №15/05-1-ОМ, відповідно до п.1.1 якого ТОВ "Науково-виробнича фірма "Агросвіт" (Первісний кредитор) передало ТОВ "Агро Експерт" (Новий кредитор) право вимоги виконання грошового зобов`язання за договором №08-21М від 20.03.2020 року, укладеного між ТОВ "Науково-виробнича фірма "Агросвіт" та ТОВ "Торговий дім "Насіння" (Боржник) з оплати поставленого товару на суму 5  340 994,56 грн. та сплати штрафу за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, передбаченого додатковою угодою №1 від 08.05.2020 року у розмірі 215 784,70 грн., що загалом становить 5 556 779 (п`ять мільйонів п`ятсот п`ятдесят шість тисяч сімсот сімдесят дев`ять) гривень 26 копійок, а ТОВ "Агро Експерт" прийняло належне ТОВ "Науково-виробнича фірма "Агросвіт"право вимоги за основним договором та додатковою угодою.
Первісний кредитор зобов`язується відступити Новому кредитору права вимоги згідно умов цього договору (п.4.1 договору). 
Згідно п. 4.2 договору Первісний кредитор також зобов`язується передати Новому кредитору усі необхідні документи, які засвідчують права, що передаються, в термін до 20 травня 2020 року, та інформацію, яка важлива для їх здійснення, про що сторони складають та підписують акт приймання - передачі документації.
Відповідно до акту приймання-передачі документів від 19.05.2020 року №1 ТОВ "Науково-виробнича фірма "Агросвіт" передано ТОВ "Агро Експерт" оригінали документів на підтвердження права вимоги до ТОВ "ТД "Насіння".
Відповідно до п.2.1 зазначеного договору про відступлення права вимоги ТОВ "Агро Експерт" сплачує ТОВ "Науково-виробнича фірма "Агросвіт" суму в розмірі 5 556 779 (п`ять мільйонів п`ятсот п`ятдесят шість тисяч сімсот сімдесят дев`ять) гривень 26 копійок.
На виконання умов п.2.1 договору про відступлення права вимоги ТОВ "Агро Експерт" сплачено в адресу ТОВ "Науково-виробнича фірма "Агросвіт" грошові кошти на загальну суму 5 000 000,00 грн. відповідно до платіжних доручень: від 12 жовтня 2020р. № 5562 у розмірі 500 000,00грн.; від 28 вересня 2020р. № 5369 - 500 000,00ірн.; від 18 вересня 2020р. № 5219 - 500 000,00грн.; від 04 вересня 2020р. № 4926 - 500 000,00грн.; від 26 серпня 2020р. № 4734 - 500 000,00грн.; від 19 серпня 2020р. № 4659 - 500 000,00грн.; від 13 серпня 2020р. № 4596 -500  000,00 грн.; від 05 серпня 2020р. № 4459 - 500 000,00грн.; від 30 липня 2020р. № 4360 - 500  000,00 грн. та від 22 липня 2020р. № 4240 - 500 000,00грн., що додатково підтверджується карткою бухгалтерського рахунку 6851 за період з 01.01.2020р. по 01.02.2021р.
Таким чином, колегією суддів встановлено, що станом на 15.05.2020 року:
- ТОВ "Агро Експерт" мало грошове зобов`язання перед ТОВ "Торговий дім "Насіння" у сумі 9 910 134,00 грн. за Договором №2-2005/нр1791 від 20.05.2019 року;
- ТОВ "Торговий дім "Насіння" мало грошове зобов`язання перед ТОВ "Агро Експерт" у сумі 5 556 779,26 грн. за Договором про відступлення права вимоги №15/05-1-ОМ від 15.05.2020 року.
Господарським судом міста Києва під час прийняття спірного судового рішення залишено поза увагою, не надано жодної правової оцінки та не відображено у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, що 15.05.2020 року відповідачем на адресу ТОВ "Торговий дім "Насіння" засобами поштового зв`язку з описом вкладення було направлено письмову заяву від 15.05.2020 року №56/1 про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог, відповідно до якої позивача повідомлено:
- про проведення ТОВ "Агро Експерт" 15.05.2020 року зарахування зустрічних однорідних грошових вимог (коригування грошової заборгованості) у розмірі 5 556  779 (п`ять мільйонів п`ятсот п`ятдесят шість тисяч сімсот сімдесят дев`ять) гривень 26 копійок;
- внаслідок зарахування зустрічних однорідних грошових вимог, строк виконання яких настав, зобов`язання ТОВ "Агро Експерт" перед ТОВ "Торговий дім "Насіння" за Договором №2-2005/пр1791 від 20.05.2019 року та зобов`язання ТОВ "Торговий дім "Насіння" перед ТОВ "Агро Експерт" за Договором про відступлення права вимоги №15/05-1-ОМ від 15.05.2020 року у розмірі 5 556 779 (п`ять мільйонів п`ятсот п`ятдесят шість тисяч сімсот сімдесят дев`ять) гривень 26 копійок, вважаються припиненими за даною заявою.
Згідно п. 19 Правил падання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 (далі - Правила №270) внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.
Внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення (п.59 Правил № 270). Згідно із п.61 Правил №270 у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках.
Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видасться відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення.
З урахуванням пунктів 19, 59 та 61 Правил №270 відповідність вкладення у поштове відправлення опису перевірялося представником поштового зв`язку, про що свідчить розпис на примірнику, що залишився у відправника (ТОВ "Агро Експерт") та відбиток календарного штемпеля.
Той факт, що розрахунковий документ, встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та місту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо) підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку, не означає, що лише вказані документи можуть бути належним доказом направлення стороні поштового відправлення.
Інші документи (в даному випадку опис вкладення), які відповідають встановленій законодавством формі та містять необхідну інформацію, за допомогою якої можна визначити факт існування певних обставин, також необхідно враховувати в якості належного доказу поштового відправлення.
Враховуючи те, що відповідачем до матеріалів справи додано опис вкладення встановленої форми, на якому наявні: підпис працівника поштового зв`язку, календарний штемпель, правильна адреса позивача (що міститься в ЄДРПОУ) і найменування вкладення (заява про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог від 15.05.2020 №56/1), такий документ визнається апеляційним судом належним доказом по справі та враховується під час розгляду справи по суті на підтвердження факту направлення поштового відправлення.
В подальшому, відповідачем 15.05.2020 року складено бухгалтерську довідку за №15/05-20 про проведення зарахування зустрічних однорідних вимог (коригування грошової заборгованості) на загальну суму 5 556  779,26 грн., про що у бухгалтерському обліку відповідача вчинено наступні записи Дт 631 Кт 3771 із змістом господарської операції "Відображення в обліку зарахування зустрічних однорідних грошових вимог".
Відображення у бухгалтерському обліку відповідача зарахування зустрічних однорідних грошових вимог також підтверджується карткою рахунку 631 за період з 20.05.2019 року по 09.02.2021 року.
Належним чином засвідчені копії первинних та інших документів, про які зазначено вище, долучено відповідачем до відзиву на позовну заяву та містяться в матеріалах справи №910/11384/20 (910/20714/20).
Судова колегія наголошує, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи    багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами (частина перша, друга та третя  статті 202 ЦК України).
Правочин є найбільш розповсюдженим юридичним фактом, за допомогою якого набуваються, змінюються, або припиняються права та обов`язки в учасників цивільних правовідносин.
До односторонніх правочинів, зокрема, відноситься: видача довіреності, відмова від права власності, складання заповіту, публічна обіцянка винагороди, прийняття спадщини, згода іншого співласника на розпорядження спільним майном; заява про здійснення зарахування. При вчиненні одностороннього правочину воля виражається (виходить) від однієї сторони. Між цим така сторона може бути представлена декількома особами, прикладом чого може виступати видання довіреності двома та більше особами, спільний заповіт подружжя та ін.
Аналіз розуміння як правочину, так і одностороннього правочину свідчить, що односторонні правочини: є вольовими діями суб`єкта; вчиняються суб`єктами для здійснення своїх цивільних прав і виконання обов`язків; спрямовані на настання правових наслідків (набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків).
Так, надіслана відповідачем на адресу позивача заява від 15.05.2020 року №56/1 за своєю правовою природою є одностороннім правочином, направленим на припинення взаємних грошових зобов`язань сторін у справі.
Зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявила одна із сторін у зобов`язанні, здійснюється в силу положень ст. 601 ЦК України та не пов`язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною.
Отже, не отримання з будь-яких причин позивачем або його уповноваженим представником поштового відправлення не може свідчити про відсутність належних, достовірних та допустимих доказів, які б підтверджували факт повідомлення позивача про проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.
Згідно зі статтею 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом. (ст. 602 ЦК України).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що потрібно розмежовувати зарахування та заяву про зарахування. Адже, сама по собі наявність зустрічних однорідних вимог не призводить до їх зарахування, і, відповідно не припиняє зобов`язання. Необхідним і достатнім є наявність заяви про зарахування зустрічних вимог хоча б однієї із сторін.
Заява однієї із сторін про зарахування зустрічних вимог для досягнення бажаного правового ефекту не потребує відповіді з боку адресата. Наслідком подання заяви про зарахування зустрічних вимог, за наявності передбачених умов для зарахування, є остаточне і безповоротне припинення відповідних зобов`язань повністю або частково.
Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частиш, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.
При цьому, судова колегія вважає за необхідне також зазначити, що безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором. 
У разі дотримання умов, передбачених ст. 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених ст. 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним. 
Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог. 
Наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника. 
Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення. (Аналогічний правовий висновок щодо зарахування зустрічних однорідних грошових вимог шляхом направлення заяви про таке зарахування як одностороннього правочину міститься у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.01.2021 року по справі №910/11116/19).
Додатково слід також зауважити, що позивачем самостійно підтверджено проведене зарахування зустрічних однорідних грошових вимог, а саме:
- безпосередньо у позовній заяві (п.1.8 позову) позивачем зазначено про частковий розрахунок за отриманий товар на загальну суму 11 256 896,94 грн., яка складається з: сум розрахунків за актами приймання-передачі векселів від 17.04.2020 року - 2 840 966,60 грн.; від 04.05.2020 року - 3 074 935 грн. та зарахування однорідних грошових вимог в сумі 5 340 994,56 грн. (проте, без врахування зарахування однорідних грошових вимог в сумі 215 784,70 грн. в якості сплати штрафу за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань у розмірі 215 784,70 грн. відповідно до договору від 15.05.2020 року № 15/05-1-ОМ про відступлення права вимоги);
- шляхом направлення в адресу відповідача листа-вимоги від 24.09.2020 року №1-5/433, копія якого наявна в матеріалах справи, відповідно до якого заборгованість відповідача перед ТОВ "Торговий дім "Насіння" за договором №2-2005/пр1791 від 20.05.2019 становить 4 569 139,44 грн. (без врахування зарахування однорідних грошових вимог в сумі 215 784,70 грн.);
- шляхом направлення ТОВ "Торговий дім "Насіння" 25.05.2020 року на електронну адресу представника відповідача підписаного уповноваженою особою проекту угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 5 556 779,26 грн.: 5 340 994,56 грн. зобов`язання з оплати поставленого товару; 215 784,70 грн. - зобов`язання зі сплати штрафу за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань щодо оплати поставленого товару, яка у розумінні ч. 3 ст. 203 ГК України та ч. 1-2 ст. 601 ЦК України за своєю суттю є правочином, направленим на припинення взаємних грошових зобов`язань сторін у справі;
- у судовому засіданні під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник ТОВ "Торговий дім "Насіння" підтвердив наявність заборгованості перед ТОВ "Агро Експерт" за договором про відступлення право вимоги у розмірі 5 556 779,26 грн. та не заперечував її розмір та правові підстави виникнення.
Вищенаведене свідчить як про відсутність спору щодо самих вимог, які зараховано відповідачем згідно заяви, так і те, що зарахування зустрічних однорідних вимог у розмірі 5 556  779,26 грн. проведено сторонами обопільно.
При цьому, судова колегія звертає увагу позивача, що за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання свого обов`язку.
Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.
Відповідно до п.6) ч.1 ст.1 Закону України від 14.06.2016 року №1414-VІІІ "Про фінансову реструктуризацію" (зі змінами та доповненнями) грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До складу грошового зобов`язання боржника включаються неустойка (штраф, пеня) та інші майнові чи фінансові санкції.
Таким чином, штраф за несвоєчасне виконання зобов`язань щодо оплати поставленого товару відноситься до складу грошових зобов`язань та підлягає зарахуванню в порядку ч. 1-2 ст. 601 ЦК України та ч. 3 ст. 203 ГК України задля припинення зобов`язання, що в свою чергу спростовує відповідні доводи позивача у відзиві на апеляційну скаргу. 
Отже, враховуючи викладене та беручи до уваги зарахування зустрічних однорідних вимог, сума основної заборгованості відповідача перед позивачем за Договором №2-2005/пр1791 від 20.05.2019 року починаючи з 15.05.2020 року становить 4 353 354,74 грн. 
Приймаючи оскаржувану ухвалу в цій частині, місцевий господарський суд наведених вище обставин не врахував, що, в свою чергу, призвело до прийняття неправильного рішення. 
Щодо розміру нарахованих позивачем та застосованих судом фінансових (штрафних) санкцій у вигляді штрафу, пені, 3% річних та інфляційних втрат, судова колегія зазначає наступне.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України).
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно викопаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Згідно п.11.2. Договору, за порушення строків виконання зобов`язань цим договором сторона, яка допустила прострочку, сплачує другій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, нарахованої на суму простроченого зобов`язання, за кожен день прострочення. 
Пунктом 11.4. Договору передбачено, що у разі ухилення від оплати вартості Товару понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів Покупець, крім пені, сплачує Продавцеві штраф у розмірі 20 % від загальної вартості неоплаченого Товару. 
При цьому, у п.11.7. Договору сторони дійшли згоди, що нарахування штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором припиняється через 3 (три) роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконане. Строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором становить 3 (три) роки.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Підставою для обрахунку фінансових санкцій (штрафу, пені, 3% річних та інфляційних втрат є розмір невиконаного відповідачем грошового зобов`язання, тобто сума фактичної заборгованості за укладеним договором поставки №2-2005/нр1791 від 20.05.2019 року.
Господарським судом міста Києва під час розгляду справи не враховано, що позивачем суми штрафу, пені, 3% річних та інфляційних втрат розраховано виходячи з суми заборгованості у розмірі 9910134,00 грн., тобто без врахування проведеної процедури зарахування 15.05.2020 року зустрічних однорідних грошових вимог в сумі 5 556 779,26 грн.
Отже, здійснивши за допомогою Калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій веб-сайту https://ips.ligazakon.net/ власний розрахунок заявлених позивачем до стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за періоди з 31.08.2019 року по 16.04.2020 року на суму боргу 15 826 036,38 грн., з 17.04.2020 року по 03.05.2020 року на суму боргу 12 985 069,78 грн., з 04.05.2020 року по 14.05.2020 року на суму боргу 9 910 134,00 грн. та з 15.05.2020 року по 23.10.2020 року на суму боргу 4 353 354,74 грн., суд вважає, що обґрунтованим розміром вказаних вимог є: 3 121 736,48 грн. пені, 383 633,00 грн. 3% річних та 499 578,95 грн. інфляційних втрат. 
При цьому, розмір штрафу, який підлягає стягненню, розраховано судом апеляційної інстанції від загальної вартості неоплаченого товару, тобто від суми 4353354,74 грн. та, відповідно, складає 870 670,95 грн.
Посилання скаржника в апеляційній скарзі на відсутність підстав для стягнення з нього штрафу з огляду на недоведеність позивачем факту ухилення відповідача від оплати вартості товару, колегією суддів відхиляються як необґрунтовані, оскільки обов`язок з оплати 100% вартості товару виник у відповідача з 31.08.2019 року, однак ані станом на момент звернення позивача з даним позовом (28.12.2020 року), ані на дату прийняття оскаржуваної ухвали (20.04.2021 року) відповідач не у повному обсязі здійснив оплату за отриманий товар. Доказів зворотнього матеріали справи не містять та скаржником не доведено. 
Отже, в даному випадку нарахування штрафу у розмірі 20 % від загальної вартості неоплаченого товару є правомірним.
Разом з тим, оскільки в апеляційній скарзі ТОВ "Агро Експерт" було заявлено вимоги скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, то за встановлених судом апеляційної інстанції вище обставин відсутності доказів повного погашення наявної перед ТОВ "Торговий дім "Насіння" заборгованості, судова колегія дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 4 353 354,74 грн. основного боргу, 3 121 736,48 грн. пені, 870 670,95 грн. штрафу, 383 633,00 грн. 3% річних, 499578,95 грн. інфляційних втрат.
Крім того, слід також зазначити, що судом першої інстанції обрано невірний вид судового рішення, а саме постановлено ухвалу замість рішення. 
В силу положень ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.
Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
З огляду на положення КУзПБ, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі № 607/6254/15-ц та від 28.01.2020 року у справі № 50/311-б).
Крім того, відповідно до ст. 232 ГПК України, розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.
Водночас, КУзПБ, на відміну від Закону про банкрутство, конкретизовано порядок розгляду спорів, стороною в яких є боржник. 
Визначені ч. 2 ст. 7 КУзПБ спори розглядаються та вирішуються судом у відокремленому позовному провадженні за правилами ГПК України.
При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.02.2020 року у справі №918/335/17 (пункти 100-102 постанови) зауважила, що судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві групи.
Одна з них стосується не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення керуючого санацією, ліквідатора тощо.
Друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване КУзПБ, а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими у ГПК України.
Таке розмежування є цілком виправданим з точки зору того, що справи відокремленого позовного провадження мають різний суб`єктний склад сторін спору, предмети і підстави позову, розглядаються та вирішуються господарським судом із застосуванням усього інструментарію позовного провадження, на відміну від спрощеного порядку розгляду заяв, скарг і клопотань в основній справі про банкрутство (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 15.02.2021 року у справі №910/11664/20).
В процесуальному сенсі питання стягнення заборгованість за неналежне виконання умов договору належить до спорів (друга група), які розглядаються за правилами позовного провадження в межах справи про банкрутство. І, відповідно, за результатами розгляду такого спору суд ухвалює рішення. 
Враховуючи вищевикладене, оскільки предметом спору у даній справі №910/11384/20(910/20714/20) є стягнення з відповідача заборгованості за договором купівлі-продажу (поставки) насіння сільськогосподарських культур та/або засоби захисту рослин, тобто спір з майновими вимогами боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, до свого контрагента, і такий спір було розглянуто в межах провадження у справі про банкрутство за правилами позовного провадження, то, на переконання колегії суддів, в даному випадку судовий розгляд повинен був закінчитись ухваленням рішення суду, а не відповідної ухвали, як це помилково зроблено господарським судом міста Києва.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ  Конвенцію  про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України").
В силу положень процесуального законодавства рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. При цьому рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються, а також яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.
Обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами чинного законодавства.
Відповідні положення знайшли своє відображення у ст. 236 ГПК України.
В силу норми ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є; 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Постановлена 20.04.2021 року господарським судом міста Києва ухвала про задоволення позовних вимог ТОВ "Торговий дім "Насіння" та стягнення грошових коштів не відповідає встановленим процесуальним законом критеріям законності та обґрунтованості, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права частково знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, а відтак наявні правові підстави для її часткового задоволення та скасування ухвали суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, скасуванням ухвали та прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 138  434,61 коп. покладається на відповідача, в свою чергу, судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 157  981,12 грн. покладається на позивача.
Керуючись статтями 129, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт" на ухвалу господарського суду міста Києва від 20.04.2021 року у справі №910/11384/20(910/20714/20) задовольнити частково.
2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 20.04.2021 року у справі №910/11384/20(910/20714/20) скасувати.
3. Прийняти нове рішення, яким позов ТОВ "Торговий дім "Насіння" задовольнити частково. 
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт" (09201, Київська обл., Кагарлицький р-н, м. Кагарлик, вул. Каштанова, буд. 54; ідентифікаційний код 32010004) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння" (03150, м.Київ, вул. Предславинська, 34-Б; ідентифікаційний код 30674952) 4 353 354,74 грн. основного боргу, 3121736,48 грн. пені, 870 670,95 грн. штрафу, 383 633,00 грн. 3% річних, 499578,95 грн. інфляційних втрат та 138 434,61 грн. судового збору.
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння" (03150, м.Київ, вул. Предславинська, 34-Б; ідентифікаційний код 30674952) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт" (09201, Київська обл., Кагарлицький р-н, м. Кагарлик, вул. Каштанова, буд. 54; ідентифікаційний код 32010004) 157 981,12 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. 
6. Доручити господарському суду міста Києва видати накази.
7. Копію постанови суду надіслати сторонам у справі.
8. Справу повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.
Повний текст постанови підписано 24.09.2021 року.

Головуючий суддя                                                            О.М. Остапенко 

Судді                                                                                О.С. Копитова

                                                                                С.В. Сотніков