ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

13 липня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №591/5987/20 
Номер провадження 22-ц/816/994/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Рунова В. Ю. 
з участю секретаря судового засідання – Кияненко Н.М., 
сторони справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
треті особи: ОСОБА_3 , Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 06 квітня 2021 року в складі судді Шелєхової Г.В., постановлене в м. Суми, повний текст судового рішення складено 08 квітня 2021 року,

                                                          в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , мотивуючи вимоги тим, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22.12.2018 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Постановою Київського апеляційного суду змінено рішення 1 інстанції, зменшено розмір аліментів до 1/6 частини його заробітку. Згодом у позивача змінилися обставини матеріального та сімейного стану. Вказує, що на його утриманні знаходиться пасинок ОСОБА_5 , 2007 року народження, донька ОСОБА_6 , 2007 року народження, син ОСОБА_7 , 1999 року народження, який являється студентом, та дружина. Крім цього, у позивача наявні кредитні зобов`язання на автомобіль строком на 7 років, що складає 6734 грн. місячний аннуітетний платіж кожен місяць до 19 січня 2027 року. Крім цього у позивача наявні споживчі кредити та зобов`язання по договору щорічного страхування КАСКО. Вказує на не цільове використання аліментів позивачем.
Просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , 2012 р.н. з 1/6 частини на 1/12 частини від всіх видів заробітку (доходів) починаючи з 05.03.2019 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на місяць, на дитину відповідного віку.
Визначити спосіб стягнення з нього аліментів на сина ОСОБА_8 , 2012 р.н. починаючи з 05.03.2019 року шляхом внесення 100 % аліментів на особовий рахунок ОСОБА_8 у відділенні Державного ощадного банку України.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06 квітня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів погіршення свого майнового становища або зміну сімейного стану та нецільове використання сплачених ним відповідачу аліментів, з огляду на що, дійшов до висновку про необґрунтованість заявлених позивачем вимог.
Додатковим рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19.05.2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. 00 коп.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не вирішив позовну вимогу в частині зміни розміру аліментів, які стягуються з нього в розмірі не більше десяти прожиткових мінімумів на місяць, на дитину відповідного віку. Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку стосовно того, що при визначенні розміру стягуваних з нього аліментів судом було враховано наявність на його утриманні двох дітей, пасинка та дружини. Вказує, що зміна його сімейного стану відбулася після рішення Обухівського районного суду Київської області від 22.12.2018 року, а суд апеляційної інстанції розглядаючи апеляційну скаргу вирішував її на підставі наявних у ній доказів. Вказує, що у нього також збільшилася кількість утриманців з трьох дітей від двох попередніх шлюбів до п`яти осіб, включаючи законну дружину – ОСОБА_9 та неповнолітнього пасинка ОСОБА_10 , що в свою чергу вплинуло на зміну матеріального стану позивача. Вказує, що він офіційно працевлаштувався в м. Київ, проте вимушений нести витрати на винаймання житла, сімейний побут, логістику та виконання службових обов`язків, лікування та розвиток дітей. Вказує, що він сплатив аліменти на утримання свого сина ОСОБА_8 в період з березня 2019 року по липень 2020 року 182 510 грн. 26 коп. На утримання своєї дочки ОСОБА_11 ним сплачується близько 3500 грн. на місяць аліментів. На сина ОСОБА_12 – 3500 грн. на місяць. Також він утримує дружину та пасинка. Вказує, що у нього наявні боргові зобов`язання на суму 406 000 грн. На придбання автомобіля ним було взято кредит в розмірі 90 % від вартості автомобіля, який наразі перебуває в заставі банку, а саме придбання автомобіля викликане необхідністю роботи в м. Київ. В квітні 2019 року йому було нараховано та виплачено річну премію, в зв`язку з чим ним було сплачено аліменти в розмірі 26837 грн. 86 коп., що перевищує максимальний розмір аліментів, визначений в ч. 5 ст. 183 СК України. Зазначає, що відповідач не витрачає аліменти за цільовим призначенням, а акумулює грошові кошти на власному рахунку.    
Від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання не погоджується з доводами викладеними в ній та просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі.
Від третіх осіб пояснення з приводу апеляційних скарг до суду не надходили. 
Позивач та його представник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.
Відповідач, треті особи до суду не прибули, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника ОСОБА_3 надійшов лист про розгляд справи без їх участі.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (том. 1; а.с.17).
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2   аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (том. 1 а.с.12-14).
Постановою Київського апеляційного суду від 3 квітня 2019 року, рішення першої інстанції змінено, зменшено розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання сина ОСОБА_4 з 1/4 частки до 1/6 частки його доходу (том. 1; а.с.15-16). 
Як вбачається із змісту даного рішення  апеляційного суду перебування на його утриманні двох дітей 2007 та 1999 року народження. від попереднього шлюбу,  були підставою для зменшення розміру аліментів присуджених рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2018 року. 
Дійсно матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 від попереднього шлюбу з  ОСОБА_3 має двох спільних дітей: повнолітнього сина ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є студентом Київського національного університету культури та мистецтв на денній формі навчання за рахунок бюджетного фінансування, і неповнолітню доньку  ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 (том. 1 а.с. 18,19). 
Судовим наказом Сумського районного суду Сумської області від 20 серпня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частики всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття , але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше  десяти прожиткових мінімумів  для дитини відповідного віку, що місячно починаючи з 19.08.2020 року(дня подачі заяви  про видачу судового наказу і до повноліття дитини (том. 1; а.с.189).
Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 30.12.2020р. судовий наказ  від 20.08.2020 року скасовано.
За цим  судовим наказом було відкрите виконавче провадження і протягом  дії судового наказу, починаючи з серпня 2020 року на корись колишньої дружини ОСОБА_3   стягувалися грошові суми аліментів на утримання доньки ОСОБА_13 .
Отже, на даний час у позивача існує єдине примусове стягнення аліментів за рішенням суду від 22 грудня 2018 року.
В судому засіданні позивач стверджував, що ним добровільно надається матеріальна допомога на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7 та неповнолітньої доньки ОСОБА_14 , надав суду платіжні доручення щодо добровільного переказу синові ОСОБА_7 , доньці ОСОБА_14 та колишній дружині ОСОБА_3 у період з березні по серпень 2020 року грошових сум  в рахунок аліментів відповідно 3840грн, 805 грн та 16200грн.
Представлені докази добровільного надання двом дітям від першого шлюбу аліментів, свідчать проте, що позивач продовжує нести  матеріальні  витрати на утримання цих дітей, але ці обставини вже були враховані  судами під час  визначення розміру аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 .  
З 5 березня 2019 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( НОМЕР_1 ; а.с.11)
Остання має сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає з матір`ю (том. 1; а.с.20).
Судовим наказом Київського районного суду м. Харкова від 10.04.2019 року з батька дитини ОСОБА_15 на користь ОСОБА_9 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_10 в розмірі 1013 грн. 50 коп. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінім3уму для дитини відповідного віку. Починаючи стягнення з 02.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (том. 1; а.с. 28). 
Відповідно до довідки Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) станом на 29.02.2020 року перед ОСОБА_9 наявна заборгованість зі сплати аліментів за судовим наказом Київського районного суду м. Харкова від 10.04.2019 року в розмірі 7956 грн. 52 коп. (том. 1; а.с.29-30).
ОСОБА_9 разом з сином являються внутрішньо переміщеними особами, що підтверджується копіями довідок (том.1; а.с.26-27).
Як підтвердив позивач в суді, його дружина ОСОБА_9 є працездатною, але не працює займається домогосподарством. 
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, у ОСОБА_9 за період з 1 кварталу 2017 року по 1 квартал 2020 року дохід відсутній (том. 1, а.с.31).
Відповідно до довідки №166 від 21.08.2020р.  дохід ОСОБА_1 з березня 2019 року по липень 2020 року становить 1 195210 грн. (а.с.191), з якого утримано аліментів в розмірі 182510 грн (т.1 а.с.32)
Згідно з довідкою АТ «Кредобанк» 20.01.2020 року між ОСОБА_1 та АТ «Кредобанк» укладено кредитний договір № 29595/2020 на суму 374347 грн. 00 коп. терміном до 19.01.2027 року на придбання автомобіля. Станом на 15.07.2020 року заборгованість по кредиту становила 358864 грн. 89 коп., прострочена заборгованість по кредиту, відсотках та комісії відсутня (том. 1, а.с. 71). 
Згідно довідки №21/473 від 19 січня 2021 року, дохід ОСОБА_2 працює в комунальному підприємстві «Міськводоканал» СМР з 20.07.2020 року ї її дохід за період з серпня 2020 року по грудень 2020 року становить 53 350,40 грн. (а.с.215).
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 07.06.2019 року ОСОБА_2 проживає разом з сином ОСОБА_8 , батьком ОСОБА_16 та матір`ю ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_1 у двокімнатній квартирі. (том. 1; а.с. 94). 
З листа управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 12.06.2019 року вбачається, що з пояснень наданих ОСОБА_2 спеціалістам служби вбачається, що кошти сплачені позивачем в якості аліментів нею не витрачалися. Витрати на дитину здійснюються за рахунок її заробітної плати, також утримувати сина допомагають її батьки. Кошти (аліменти) заощаджує та планує в майбутньому витратити для покращення умов проживання сина (придбати більшу квартиру), купівлю речей для нового навчального року (одяг, канцелярське приладдя), оздоровлення дитини влітку. В зв`язку з цим, кошти сплачені позивачем як аліменти не використані, здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину є неможливим (том. 1; а.с.92-93).
Відповідно до висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину проведеного управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 25.06.2020 року ОСОБА_2 надала ксерокопію довідки АТ КБ  Приватбанку  від 22.06.2020 року відповідно до якої на залишок суми на її рахунку для виплат становить  158830 грн. 00 коп (том. 1, а.с. 91). 
За результатами співбесіди з дитиною встановлено, що мати задовольняє індивідуальні потреби ОСОБА_4 в харчуванні, у нього є ввесь необхідний сезонний одяг, розвиваючі ігри, канцелярські приладдя, мобільний телефон, велосипед, хлопчик мав здоровий, доглянутий вигляд. Комунікативний, розкутий, під час інспекційного відвідування перебував в гарному стані. 
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що вказаний висновок не містить остаточного висновку управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради щодо цільового використання відповідачем аліментів., як цього вимагає Порядокздійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затверджений наказом міністерства соціальної політики України від 15.11.2018р. № 1713, зареєстрований в МЮУ 29.01.2019р. за № 102/33073 ( далі Порядок).
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 13.12.2020 року ОСОБА_2 придбала у приватну власність однокімнатну квартиру загальною площею 31,2 м2, житловою площею 17,4 м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі – продажу від 02.07.2020 року (том. 1; а.с.183). Також, із вказаної інформації вбачається, що вказана квартира перебуває в іпотеці АКБ «ПриватБанк» на підставі Іпотечного договору від 02.07.2020 року № 1192. Сума кредиту забезпеченого іпотекою становить 120 000 грн (том. 1, а.с 183-184).
Відповідно до договору купівлі – продажу квартири від 02.07.2020 року укладеного між ОСОБА_18 та ОСОБА_2 вартість придбаної відповідачем квартири склала 335 000 грн. (том. 1, а.с. 202 – 203).  
Докази з приводу понесення позивачем витрат на найом житла у м. Києві суду не надані, оскільки представлені ним матеріали свідчать щодо пропозицій вартості оренди  2-х кімнатної квартиру в Голосіївському  районі міста Києва. 
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини покладається на обох батьків, а не на будь - кого одного з них. 
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. 
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України  від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Аналіз вищевикладених норм права та ст. 192 СК України, дає підстави для висновку що зміна матеріального стану є самостійною підставою для зменшення або збільшення розміру аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки в нього збільшилася кількість утриманців, з`явилися боргові зобов`язання.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга ст. 77 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Проте, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вимоги про зменшення розміру аліментів ретельно дослідив представлені позивачем докази з приводу змін його майнового стану і правильно прийшов до висновку, що утримання двох дітей від попереднього шлюбу вже враховані під час визначення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_4 і тому не приймаються  судом до уваги.
Щодо змін майнового стану позивача через появу у нього утриманців як працездатної дружини, так її неповнолітнього сина, то висновок суду першої інстанції з приводу того, що ці обставини були враховані судом при вирішенні питання стягнення аліментів на сина ОСОБА_4 є помилковими, проте, апеляційний суд визнає, що з пояснень  дружини позивача ОСОБА_9 та розміру доходу позивача за 2019-2020 роки вбачається, що дохід останнього дозволяє йому сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі і забезпечити новій сім`ї належні умови для відпочинку, а утримання пасинка  судовим рішення покладено і на його батька.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, який відхилив доводи позивача щодо змін його матеріального стану через грошові зобов`язання пов`язані з придбанням автомобіля, оскільки придбаваючи цінне  майно, позивач повинен враховувати свої матеріальні можливості з урахування існуючих у нього зобов`язань, покладених судовим рішенням.  
З приводу сплати позивачем великої щомісячної суми аліментів, яка перевищує визначений законом максимальний розмір – більш десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, колегія суддів зауважує наступне.
Відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 161 ЦПК судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. В силу частин 2,3 ст. 182 ЦК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Таким чином, максимальний розмір аліментів законодавцем визначено при вирішенні питання їх стягнення за заявою батька з ким проживає дитини  при виданні  судового наказу.
Частиною 1 ст. 183 цього Кодексу визначено,що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Отже, визнання розміру аліментів за заявою в порядку позовного провадження, розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин наведених у частині 1 ст. 182 цього Кодексу.
Як наведено вище позивач сплачує аліменти в примусовому порядку на виконання рішення суду від 22.12.2018р. тільки на користь сина ОСОБА_4 , розмір який визначено з урахуванням  дітей від попереднього шлюбу, який сплачує  аліменти  добровільно і самостійно визначає їх розмір.
Отже, мотиви позову щодо зменшення розміру аліментів у зв`язку із погіршення матеріального становища платника аліментів і представлені суду докази не знайшли свого підтвердження, а викладені доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду щодо існування у позивача матеріальної спроможності продовжувати сплачувати аліменти у присудженому розмірі за рішеннями судів. 
Однак, вирішуючи вимоги про встановлення способу стягнення аліментів, колегія суддів бере до уваги доводи апеляційної скарги з цього приводу, оскільки місцевий суд відмовляючи у її задоволені послався на результати проведеного органом опіки та піклування контролю за цільовим використанням відповідачем грошей дитини у вигляді аліментів, але не надав належної правової оцінки  доказом  з приводу використання відповідачкою  частини грошової суми аліментів на придбання у приватну власність  однокімнатної квартири, без  узгодження з платником аліментів та органом опіки та піклування питання  цільового використання аліментів, як грошей дитини, на вказані цілі. 
Відповідно до ч. 2 ст. 186 СК України у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
Процедуру здійснення контролю за цільовим витрачанням коштів на утримання дитини (аліментів) одним із батьків або іншим законним представником дитини, разом з яким вона проживає (далі - одержувач аліментів) визначено Порядком.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки й піклування, якщо він недостатньо обґрунтований, суперечить інтересам дитини (ст. 19 СК України). У випадку, якщо нецільове використання аліментів органом опіки й піклування попередньо не встановлено, платникові необхідно надати суду відповідні докази.
Обстеження умов проживання дитини було визнано органом опіки та піклування задовільним, проте вже після проведення контролю з боку органу опіки та піклування за цільовим використанням ОСОБА_2 аліментів, але до ухвалення судом рішення, суду стали відомі обставини придбання  відповідачем у липні 2020 року однокімнатної квартири, яка не спростувала того, що покупка квартири відбулась з використання нею частини грошової суми  аліментів, які обліковувалися на її картковому рахунку, 
У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не надала пояснень з приводу цільового використання нею частини грошової суми аліментів в інтересах дитини, витрачених на оплату придбаної квартири. Не була надана  належна правова оцінка цим обставинам і в  судовому рішенні. 
З урахуванням викладеного, апеляційний суд визнає висновок суду про відсутність підстав для встановлення способу сплати аліментів відповідно до ч.2 ст. 186 СК помилковим, зробленим з порушенням ст. 376 ЦПК  України через неповне з`ясування обставин,  що мають значення для справи та невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції, обставина справи, оскільки ствердження позивача про використання відповідачем  сплачених ним аліментів на утримання дитини,  на придбання квартири не було спростовано останньою.
За таких обставин, скасовуючи в цій частині рішення колегія суддів вважає можливим встановити наступний порядок сплати позивачем  аліментів, а саме, шляхом внесення 50% від щомісячної суми аліментів на рахунок сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відкритого у відділенні Державного ощадного банку України, поклавши на ОСОБА_19 зобов`язання  відкритий такий рахунок на ім`я свого сина, залишив за нею право розпоряджатися  останньою частиною  щомісячної суми  аліментів у розмірі 50%  на утримання сина. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог, апеляційний суд стягує з відповідача на користь ОСОБА_1 частково сплачену суду судового збору за подання позову та апеляційної скарги та понесених витрат на правничу допомогу у такому розмірі за звернення до суду першої інстанції - 420 грн 40 коп., за апеляційний перегляд справи – 630 грн 60коп., на правничу допомогу з урахуванням складності справи та  доказів детального опису робіт під час судового розгляду -  2000 грн.
Додатковим рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19.05.2021р. вирішено питання розподілу витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу і стягнуто з позивача 6000грн.
У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги та скасуванням рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені вимоги про встановлення способу сплати аліментів, часткового задоволення даної вимоги, додаткове рішення на підставі ст. 376 ЦПК України слід змінити, зменшив присуджену суму фактично понесених відповідачем витрат на правничу допомогу до 2000 грн. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

                                                                 п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 06 квітня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визначення способу стягнення аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове.

Встановити ОСОБА_1 порядок сплати аліментів шляхом внесення 50 процентів аліментів, визначених рішенням суду на утримання малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на особистий рахунок ОСОБА_8 , відкритому у відділені Державного ощадного банку України, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, зобов`язавши ОСОБА_2 відкрити в Державному ощадному банку України рахунок для виплат на ім`я ОСОБА_8 , з подальшим використанням аліментів у розмірі 50 процентів від суми надходжень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 420 грн 40 коп. та за апеляційний перегляд справи в розмірі 630 грн 60 коп., а також понесені ним витрати по наданню професійної правничої допомоги в розмірі 2000,00 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 травня 2021року змінити. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 липня 2021 року.

Головуючий -                                                                                          С.С. Ткачук

Судді:                                                                                                       В.І. Криворотенко

                                                                                                                  В.Ю. Рунов