Єдиний унікальний номер 242/2345/17 
Номер провадження 22-з/804/79/21        

Головуючий в І інстанції Пирогова Л.В.                                                    Єдиний унікальний номер 242/2345/17
Доповідач – Папоян В.В.                                                                                    Номер провадження 22-з/804/79/21

Д О Д А Т К О В А        П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 року Донецький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача Папоян В.В. 
суддів Агєєва О.В., Мальованого Ю.М.,
за участю секретаря Гуляєва М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області заяву Державного підприємства «Селидіввугілля» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 242/2345/17 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля», третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про скасування акту проведення розслідування та зобов`язання скласти акт за формою Н1 про нещасний випадок на виробництві (головуючий в 1 інстанції суддя Пирогова Л.В.), 

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Апеляційного суду Донецької області перебувала цивільна справа №242/2345/17 за позовом ОСОБА_1 до ДП «Селидіввугілля», третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про скасування акту проведення розслідування та зобов`язання скласти акт за формою Н1 про нещасний випадок на виробництві. 
Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 01 березня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 20.04.2017 року о 15 годині 30 хвилин під час виконання ним трудових обов`язків у ДП «Селидіввугілля» від 25.05.2017 року за формою Н-5 та зобов`язано відповідача провести повторне розслідування вказаного нещасного випадку та скласти акт за формою Н-1 відповідно Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 320 грн.  
Постановою Апеляційного суду Донецької області від 17 липня 2018 року апеляційну скаргу ДП «Селидіввугілля» задоволено. Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 01 березня 2018 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
До Донецького апеляційного суду надійшла заява ДП «Селидіввугілля» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, понесених у результаті перегляду справи у апеляційній інстанції.
В обґрунтування вимог заявник зазначає, що при поданні апеляційної скарги відповідачем було сплачено судовий збір у розмірі 1920 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1088 від 26.04.2018 року. Постановою апеляційного суду апеляційну скаргу було задоволено та рішення суду першої інстанції було скасовано з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Однак апеляційним судом у порушення п.4 ч.1 ст. 270 ЦПК України не здійснено перерозподілу судових витрат.
Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.
Відповідно до пункту 8 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Донецької області ліквідовано та утворено Донецький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку область, з місцезнаходженням у містах Донецьк, Бахмут та Маріуполь.
Особи, які приймають участь у справі у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що заява про ухвалення додаткової постанови підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. (ч.3 ст. 270 ЦПК)
З матеріалів справи убачається, що постанова Апеляційного суду Донецької області від 17 липня 2018 року ухвалена колегією суддів у складі: суддя-доповідач Краснощокова Н.С., судді Агєєв О.В. та Корчиста О.І. 
Рішення Вищої ради правосуддя від 20.04.2021 року № 882/0/15-21 суддя-доповідач по справі - Краснощокова Н.С. звільнена з посади судді Донецького апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Враховуючі, що головне значення додаткового рішення полягає у забезпеченні повного та всебічного розгляду справи шляхом процесуального виправлення недоліків, допущених судом внаслідок неналежного виконання вимог частини першої статті 264 ЦПК України. Крім того, додаткове рішення шляхом його подальшого виконання спроможне забезпечити реальний захист прав та інтересів позивача, з метою відновлення або захисту яких останній звертався до суду з конкретно визначеними позовними вимогами, які суд за відсутності процесуальних перешкод повинен вирішити по суті. При цьому необхідно ураховувати, що виконання судових рішень є складовою частиною судового розгляду, а також важливим фактором, що забезпечує захист прав і законних інтересів громадян. Обов`язковість виконання судового рішення є одним із основних принципів цивільного судочинства.
При таких обставинах, приймаючи до уваги викладене та з огляду на принцип верховенства права, не є допустимим занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог, оскільки забезпечення реального доступу до правосуддя є одним із основних обов`язків держави.
Процесуальна можливість ухвалення судом додаткового рішення у складі, відмінному від складу суддів, що ухвалив рішення у справі, забезпечена, зокрема, приписами пункту 2.3.47. Положення про автоматизовану систему документообігу суду в редакції, затвердженій рішенням Ради суддів України №25 від 02.04.2015, що дозволяє автоматизований розподіл заяви про ухвалення додаткового рішення у разі відсутності раніше визначеного в судовій справі головуючого судді (судді-доповідача).
Крім того, частиною третьою статті 270 ЦПК України встановлено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Таким чином, цивільний процесуальний закон не забороняє визначеним при автоматичному розподілі суддям знайомитись з матеріалами справи, у чому числі з дослідженими при судовому розгляді доказами, прослуховувати записи технічної фіксації судового процесу, уточнювати певні питання у учасників справи, яких у разі необхідності суд може викликати в судове засідання (частина четверта статті 270 ЦПК України).  
Відсутність складу колегії суддів апеляційного суду, що ухвалювали у цій справі судове рішення, не є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.
Зазначене узгоджується з правовим висновком КЦС ВС, викладеним у постанові від 24 червня 2020 року у справі №759/9300/13-ц.
Частиною другою статті 270 ЦПК України передбачено, заява про ухвалення додаткового рішення може бути подана до закінчення строку виконання рішення.
Згідно з ч.1-2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Оскільки постанова Апеляційного суду Донецької області від 17 липня 2018 року набрала законної сили з дня її прийняття, то кінцевий строк пред`явлення виконавчого документу до виконання становить 18 липня 2021 року.
ДП «Селидіввугілля» звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення 27 травня 2021 року, тобто з дотриманням строку, встановленого п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно ч.13 ст. 141 України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2018 року ДП «Селидіввугілля» звернулося  до апеляційного суду зі скаргою на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 01 березня 2018 року, у якій просило скасувати зазначене рішення, відмовивши у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Зазначену скаргу ухвалою Апеляційного суду Донецької області було залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору, та на її виконання відповідачем було надано платіжне доручення №1088 від 26.04.2018 року, згідно якого відповідачем було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1920 грн.
Переглядаючи справу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги заявника та відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Проте у резолютивній частині постанови Апеляційного суду Донецької області від 17 липня 2018 року не було зазначено правового висновку щодо розподілу судових витрат, понесених заявником, тому є підстави для вирішення витання про винесення додаткової постанови.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови у задоволенні позову на позивача, у разі часткового задоволення позову -  на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Частиною 3 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» як позивач у справі про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.
Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, оскільки постановою Апеляційного суду Донецької області від 17 липня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , який звільнений від сплати судового збору, було відмовлено, та задоволено апеляційну скаргу відповідача, то сума судового збору  у розмірі 1920 грн, який було сплачено відповідачем при поданні апеляційної скарги підлягає компенсації за рахунок Держави, що є підставою для ухвалення додаткової постанови.
Керуючись ст.ст. 270, 137, 141 ЦПК України, апеляційний суд 

П О С Т А Н О В И В
Заяву Державного підприємства «Селидіввугілля» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 242/2345/17 задовольнити.
Компенсувати Державному підприємству «Селидіввугілля» судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у розмірі 1920 грн. за рахунок Держави. 
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та  може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:                                                                                  В.В. Папоян

                                                                                         О.В. Агєєв

                                                                                           Ю.М. Мальований