Постанова
Іменем України
15 липня 2021 року
м. Київ
справа №757/36194/19
провадження №61-4527св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Лекс Навігатор»,
відповідач - Печерська районна в м. Києві державна адміністрація,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лекс Навігатор» та касаційну скаргу Печерської районної в м. Києві державної адміністрації на постанову Київського апеляційного суду                     від 22 лютого 2021 року у складі колегії суддів Голуб С. А., Ігнатченко Н. В., Таргоній Д. О.,
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду до товариства з обмеженою відповідальністю «Лекс Навігатор» (далі - ТОВ «Лекс Навігатор»), Печерської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - Печерська в м. Києві РДА), з позовом, в якому просила; визнати протиправним зняття її з реєстрації місця проживання з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , здійснену Печерською в м. Києві РДА; зобов`язати поновити реєстрацію місця проживання за вказаною адресою та вселити її у квартиру. 
Позов мотивовано тим, що 25 червня 2018 року до постійного місця проживання позивача -  квартири АДРЕСА_2 проникли невідомі особи, які назвались новими власниками квартири. Пізніше з`ясувалось, що вказані особи незаконно здійснили реєстрацію права власності на цю квартиру, звернувшись до державного реєстратора КП «Центр правової допомоги та реєстрації» Мельника Д. С.
При отриманні довідки про реєстрацію місця проживання позивач дізналась, що працівники відділу Печерської в м. Києві РДА здійснили зняття її з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою.
Вказані дії Печерської в м. Києві РДА є протиправними.
Позивач зазначила, що в провадженні Печерського районного суду м. Києва на розгляді перебуває кілька позовів, де учасниками справи є вона,                          ТОВ «Лекс Навігатор», ПАТ «Дельта Банк», а предметами позовів є кредитні та іпотечні зобов`язання щодо вищезазначеного житлового приміщення.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій            
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 вересня 2020 року у складі судді Матійчук Г. О. у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб представником нового власника квартири - ТОВ «Лекс Навігатор» надано повний пакет документів для зняття ОСОБА_1 з реєстраційного обліку за місцем проживання, а тому у Печерської в м. Києві РДА не було підстав для відмови у вчиненні цієї дії.
Суд першої інстанції дав оцінку рішенню Печерського районного суду м. Києва від 29 травня 2020 року у справі №757/32778/19-ц, яким позов ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Лекс Навігатор», державного реєстратора КП «Центр правової допомоги та реєстрації» Мельника Д. С. про визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації - задоволено частково та скасовано рішення державного реєстратора КП «Центр правової допомоги та реєстрації» від 05 червня 2019 року про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за                      ТОВ «Лекс Навігатор». Суд відхилив вказаний доказ, оскільки наведене судове рішення (станом на день ухвалення рішення у цій справі) не набрало законної сили, а було оскаржено в апеляційному порядку.
Станом на день ухвалення рішення у даній справі право власності на спірне житлове приміщення за ТОВ «Лекс Навігатор» презюмується.
Позивачем не надано жодного судового рішення, яке б набрало законної сили, про скасування державної реєстрації на спірне нерухоме майно.
Посилаючись на наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про вселення та послався на те, що підстави вселення у житлове приміщення передбачені нормами житлового законодавства.
Постановою Київського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення суду першої інстанції скасовано з ухваленням нового рішення про задоволення позову. 
Визнано протиправним зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що здійснено відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської в м. Києві РДА від 14 червня 2019 року.
Зобов`язано Печерську в м. Києві РДА поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Вселено ОСОБА_1 в квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Вирішено питання щодо судового збору.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Правилами реєстрації місця проживання та Порядком передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, не передбачено такої підстави для зняття з реєстрації, як заява нового власника житла. До заяви ТОВ «Лекс Навігатор» не було додано жодного із документів, які встановлені в наведених нормативно-правових актів. Отже у відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської в м. Києві РДА були відсутні підстави для зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій Печерської в м. Києві РДА щодо зняття з реєстрації місця проживання підлягають задоволенню. Для відновлення права позивача на реєстрацію місця проживання також необхідно зобов`язати Печерську в м. Києві РДА поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Задовольняючи вимоги про вселення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач мала право на користування спірною квартирою, оскільки у ній зареєстроване місце її проживання. Позивач не мала намір виселятись із вказаної квартири, а судові рішення про втрату нею права користування житловим приміщенням вказаної квартири або про її виселення судами не ухвалювались.
Установивши відсутність судового рішення про виселення позивача із квартири і наявність у неї права користуватись цим житлом, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що для захисту її порушеного права необхідним є задоволення вимоги про її вселення.
 
Короткий зміст вимог касаційних скарг                         
У касаційній скарзі ТОВ «Лекс Навігатор» не погодилось з висновками апеляційного суду, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати прийняту цим судом постанову із залишенням в силі рішення суду першої інстанції. 
У касаційній скарзі Печерська в м. Києві РДА не погодилось з висновками апеляційного суду, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати прийняту цим судом постанову із залишенням в силі рішення суду першої інстанції. 
 
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга ТОВ «Лекс Навігатор» мотивована тим, що апеляційним судом не враховано, що позивач не є власником спірної квартири, а позовні вимоги про вирішення права власності/користування квартирою нею у позові не заявлялись, у той час як згідно сталої судової практики: саме власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вирішення вимоги про усунення перешкод у користуванні квартирою залежить від вирішення спору щодо права власності на квартиру. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. 
Чинним законодавством передбачена процедура зняття з реєстрації лише за заявою нового власника без надання документа, до якого вносяться відомості про реєстрацію місця проживання. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. 
За правилами цивільного судочинства розглядаються справи, предметом спірних правовідносин яких є майнові права на квартиру, а вимоги до Департаменту реєстраційних послуг - похідними від цього предмета.
Суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права статті 16, 317, 319, 391 ЦК України, статті 2, 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»; пункти 26, 27 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» та порушив норми процесуального права статті 10, 81, 263 ЦПК України, що призвело до неправильного вирішення справи та ухвалення оскаржуваного рішення без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: постанові Великої Палати Верховного Суду                     від 19 лютого 2020 року у справі №520/5442/18 (провадження №14-440цс19); постановах Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №309/2477/16 (провадження 61-43149ск18), від 03 квітня 2019 року у справі №210/1857/15 (провадження № 61-9505св18). 
Касаційна скарга Печерської в м. Києві РДА мотивована тим, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з неправильним застосуванням судом норм матеріального права, а висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах відсутній, а саме щодо зняття з реєстрації місця проживання особи на підставі документів, які свідчать про відчуження житла (стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та пункт 26 Постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру»).
Суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив докази, надані Печерською в м. Києві РДА, оскільки, разом із відзивом на позовну заяву, окрім заяви про зняття з реєстрації місця проживання, надавалися до суду: витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05 червня 2019 року, у якому зазначено, що право власності на кв. АДРЕСА_2 належить                    ТОВ «Лекс Навігатор»; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; довіреність                      від 27 травня 2019 року №88/д, якою ТОВ «Лекс Навігатор» уповноважує ОСОБА_2 представляти інтереси зазначеного товариства; копія паспорта ОСОБА_2 ; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14 червня 2019 року.
Суд першої інстанції взяв до уваги, що до Печерської у м. Києві РДА було надано повний пакет документів для зняття ОСОБА_1 з реєстраційного обліку за місцем проживання, а тому не було підстав для відмови у вчиненні цієї дії.
 
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
У відзивах на касаційні скарги ОСОБА_1 заперечує проти доводів                        ТОВ «Лекс Навігатор» та Печерської в м. Києві РДА, просить залишити прийняту у справі постанову апеляційного суду без змін, посилаючись на її законність і обґрунтованість.
Крім того, 14 липня 2021 року ОСОБА_1 подала Верховному Суду клопотання про зупинення касаційного провадження у справі, яке мотивовано тим, що ухвалою Верховного Суду від 01 липня 2021 року відкрито касаційне провадження за поданою нею касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року у справі №757/32778/19 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Лекс Навігатор», державного реєстратора КП «Центр правової допомоги та реєстрації» про визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Заявник вважає, що вирішення питання судом щодо скасування рішення про реєстрацію права власності ТОВ «Лекс Навігатор» на спірну квартиру нерозривно пов`язано з вирішенням даного спору про зняття її з реєстрації місця проживання у вказаній квартирі, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України є підставою для зупинення касаційного провадження у даній справі до закінчення перегляду у касаційному порядку справи №757/32778/19. 
Відзиви на касаційні скарги іншими учасниками справи до суду не подано. 
 
Фактичні обставини, встановлені судами
З04 вересня 2008 року по 14 червня 2019 року ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
05 червня 2019 року державним реєстратором КП «Центр правової допомоги та реєстрації» внесено відомості про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ «Лекс Навігатор». Підставою виникнення права власності є договір іпотеки, виданий 13 грудня 2010 року, договір відступлення права вимоги, виданий 22 квітня 2019 року, зареєстровані в установленому законом нотаріальному порядку. 
14 червня 2019 року відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської в м. Києві РДА ОСОБА_1 знято з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі заяви ТОВ «Лекс Навігатор».
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Щодо клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі
За змістом пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. 
Колегія суддів вважає, що клопотання позивача про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає, оскільки постановлення Верховним Судом ухвали про відкриття касаційного провадження за її касаційною скаргою на рішення апеляційного суду в іншій справі не є підставою, в розумінні наведеної норми, для зупинення провадження у справі. Справа, на яку посилається позивач вже розглянута судом, та рішення апеляційного суду, яке нею оскаржується у касаційному порядку набрало законної сили з моменту його ухвалення, тому підстави зупиняти провадження у справі до закінчення вказаного касаційного перегляду, лише за наявності ухвали про відкриття касаційного провадження, відсутні. 
З заяви про зупинення провадження у справі та доданих до неї матеріалів, не вбачається об`єктивної неможливості розгляду справи, а матеріли справи дозволяють перевірити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
 
Щодо вирішення касаційних скарг ТОВ «Лекс Навігатор» та Печерської 
в м. Києві РДА 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Касаційні скарги задоволенню не підлягають.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 47 Конституції Україникожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Статтею 9  ЖК УРСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Тобто будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватись в судовому порядку.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2021 року по справі № 206/5355/18 (провадження № 61-6714св20) зазначено, що: відповідно до пункту 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожній особі гарантується окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K., 21 лютого               1990 року). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення в справі Gillow v. the U.K., 24 листопада 1986 року), так і на наймача (рішення в справі Larkos v. Cyprus, 18 лютого 1999 року). 
Задовольняючи позовні вимоги про визнання дій Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо зняття з реєстрації місця проживання протиправними, поновлення реєстрації та вселення позивачів до квартири, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, зробили правильний висновок про те, що судового рішення про позбавлення позивачів житла не існує, що виключає можливість зняття з реєстрації. Доводи касаційної скарги про те, що банк є власником квартири, а позивачами не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про законність обмеження банку у володінні та користуванні квартирою, є необґрунтованими, оскільки у банку не було законних підстав для примусового виселення та зняття з реєстраційного обліку позивачів.
Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням (стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання»).
Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону.
Порядок проведення реєстрації та зняття з реєстрації визначають також Правила реєстрації місця проживання, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207.
У постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року по справі № 755/14304/19 (провадження № 61-13059св20) зроблено висновок, що відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та пункту 26 Правил зняття з реєстраційного обліку відбувається за заявою самої особи та з інших визначених законом підстав, зокрема на підставі рішення суду. Зняття з реєстрації дійсно відбувається за заявою, однак лише тієї особи, яка бажає знятись з місця реєстрації. Заява подається особисто, або її уповноваженим представником. Зазначене підтверджується і самим текстом заяви про зняття з реєстрації місця проживання. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що чинне законодавство не забороняє новому власнику звернутися до відповідного органу реєстрації з заявою про зняття з реєстрації місця проживання особи з наданням відповідних документів, які свідчать про припинення підстав на право користування такою особою житловим приміщенням чи відчуження житла. Такі висновки суду апеляційної інстанції спростовуються наведеними нормами законодавства. При цьому, посилання суду апеляційної інстанції про наявність у позивача на праві власності іншого житла ніяким чином не впливає на правомірність дій відповідача щодо зняття останнього із реєстрації місця проживання за відсутності його особистої заяви або судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
З такого ж тлумачення наведених вище норм виходив Верховний Суд у постанові від 02 червня 2021 року у справі №615/1011/19 (провадження №1428св21).
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та пункту 26 Правил зняття з реєстраційного обліку відбувається за заявою самої особи та з інших визначених законом підстав, зокрема на підставі рішення суду.
Зняття з реєстрації відбувається за заявою особи, яка бажає знятись з місця реєстрації. Заява подається особисто, або її уповноваженим представником. Зазначене підтверджується і самим текстом заяви про зняття з реєстрації місця проживання.
Апеляційний суд встановив, що зняття з реєстрації позивача відбулось з порушенням її прав на житло, за заявою іншої особи - ТОВ «Лекс Навігатор», а під час судового розгляду не встановлено правових підстав для позбавлення її права користування спірною квартирою та відсутні підстави для зняття її з реєстрації місця проживання.
З огляду на встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачами порушено законодавство, що регулює порядок зняття осіб з реєстраційного обліку, що дає підстави для задоволення позову у повному обсязі, в тому числі в частині вселення позивача у квартиру, що відповідатиме відновленню її порушеного права, оскільки її виселення відбулось за відсутності її згоди та відповідного судового рішення про виселення або про втрату нею права користування спірним житлом.
Доводи касаційних скарг відповідачів, що чинне законодавство не забороняє новому власнику звернутися до відповідного органу реєстрації з заявою про зняття з реєстрації місця проживання особи з наданням відповідних документів, які свідчать про припинення підстав на право користування такою особою житловим приміщенням чи відчуження житла, є необґрунтованими та спростовуються змістом наведених нормам законодавства, що регулює порядок зняття осіб з реєстраційного обліку. 
Посилання у касаційній скарзі ТОВ «Лекс навігатор» на те, що товариство є новим власником спірної квартири, не впливають на правомірність дій відповідача щодо зняття позивача із реєстрації місця проживання за відсутності її особистої заяви або судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення із житлового приміщення або позбавлення права користування ним.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання у касаційній скарзі на неврахування апеляційним судом висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №520/5442/18 (провадження №14-440цс19) про усунення перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, шляхом зняття з реєстраційного обліку, постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №210/1857/15 (провадження № 61-9505св18) про позбавлення права користування квартирою і усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном, оскільки у вказаних справах є відмінними підстави та предмет спору, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, а також нормативно-правове регулювання правовідносин, у порівнянні зі справою, яка переглядається.
Наведене стосується і посилань у касаційній скарзі на постанову Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №309/2477/16 (провадження                          61-43149ск18) про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення без надання іншого житла, а крім наведеного, вказаною постановою, за результатами скасування судових рішень справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, що не означає остаточного вирішення відповідної справи, а, отже, й остаточного формування правового висновку Верховного Суду у справі та в судових рішеннях. За результатами нового розгляду цієї справи фактично-доказова база в ній може істотно змінитися, адже й сам новий розгляд став наслідком недостатнього дослідження в ній судами обставин і доказів зі справи, а така зміна, у свою чергу, вплине на правові висновки у ній.
Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги Печерської в м. Києві РДА про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у правовідносинах зняття з реєстрації місця проживання особи на підставі документів, які свідчать про відчуження житла (стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та пункт 26 Постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру»), оскільки такі висновки містяться у постанові Верховного Суду              від 10 лютого 2021 року, які підтримані в подальшому у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі №615/1011/19 (провадження                      №61-1428св21).
У справі, яка переглядається, колегія суддів, проаналізувавши зміст судових рішень з точки зору застосування норми права, яка стала підставою для розгляду позову та вирішення справи по суті, дійшла висновку, що апеляційним судом правильно застосовано норми матеріального права у спірних правовідносинах та ухвалено рішення відповідно до встановлених обставин на підставі поданих сторонами доказів, які мають індивідуальний характер.
В силу вимог статті 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції не може вдаватись до встановлення або до оцінки обставин, що не були встановлені в оскаржуваних рішеннях, не вирішує питання про достовірність або недостовірність доказів чи про перевагу одних доказів над іншими.
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вмотивованості висновків апеляційного суду, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційних скаргах не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків суду апеляційної інстанції. 
 
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ         
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційні скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ :
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовити. 
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лекс Навігатор» та касаційну скаргу Печерської районної в м. Києві державної адміністрації залишити без задоволення.
Постанову Київського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                     В. С. Висоцька
 
      А. І. Грушицький
 
      І. В. Литвиненко