Ухвала
29 липня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 303/6200/19
провадження № 61-11961ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 03 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних у сумі 310 772,59 грн.
 
Позовні вимоги мотивує тим, що 16 квітня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 371-0221002/ФК-08, згідно з яким останній було надано кредит в сумі 130 000,00 гривень із сплатою 12 % річних, з кінцевим терміном повернення до 15 квітня 2039 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань, того ж дня, між сторонами укладений іпотечний договір 
№ 371-0221002/Zфкіп-08, яким передано квартиру АДРЕСА_1 в іпотеку банку. Станом на 02 грудня 
2013 року загальна заборгованість за кредитним договором складала 
153 117,11 грн. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, 
02 грудня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракуда І. В., вчинено виконавчий напис, в реєстрі за № 3486 про звернення стягнення на вищевказану квартиру. Вказаний виконавчий напис, перебуває на виконанні в Мукачівському МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області за № 51984186 від 22 серпня 2016 року із загальною сумою до стягнення 
155 617,11 грн. Позивач вказував, що 11 вересня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ним було укладено нотаріально посвідчений договір № 1908/К купівлі-продажу прав вимоги за № 755, за яким позивач набув права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 371-0221002/ФК-08 від 16 квітня 2008 року, поручителя ОСОБА_3 за договором поруки № 371/0221002/Zфпор-08 від 16 квітня 2008 року та договором іпотеки від 16 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Чорі О. Ю. за № 1798. Боржник належним чином повідомлений про зміну кредитора. З моменту вчинення виконавчого напису від 02 грудня 2013 року на заборгованість відповідача ОСОБА_2 повинно бути донараховано індекс інфляції та 3 % річних за період з 02 грудня 2013 року по 01 вересня 2019 року, що складає 466 389,70 грн, а саме: заборгованість визначена до стягнення згідно виконавчого напису 
№ 3486 від 02 грудня 2013 року в розмірі 155 616,11 грн, індекс інфляції за період з 02 грудня 2013 року по 01 вересня 2019 року в розмірі 259 993,10 грн та 3% річних у розмірі 50 779,49 грн.
 
На підставі вищевказаного позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму 310 772,59 грн (в тому числі 259 993,10 грн - інфляційні витрати та 
50 779,49 грн - 3 % річних), що виник за період з 02 грудня 2013 року по 01 вересня 2019 року як встановлений індекс інфляції та три відсотки річних згідно з простроченим виконанням виконавчого листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуда І. В., від 02 грудня 2013 року, що зареєстровано в реєстрі за № 3486 та понесених ним судових витрат.
 
Заочним рішенням Мукачівського районного суду Закарпатської області від 
27 травня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму 248 411,86 грн (в тому 
221 551,92 грн - інфляційних витрат та 26 859,94 грн - 3 % річних), що виник за період з 02 грудня 2013 року по 01 вересня 2019 року як встановлений індекс інфляції та три відсотки річних згідно простроченого виконання виконавчого листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуда І. В. від 02 грудня 2013 року, що зареєстровано в реєстрі за № 3486. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 03 червня 2021 року заочне рішення Мукачівського районного суду Закарпатської області від 27 травня 
2020 року змінено, викладено абзац другий резолютивної частини в такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму 69 348, 23 (шістдесят дев`ять тисяч триста сорок вісім гривень двадцять три копійки) (в тому числі 55 558,72 гривень - інфляційних витрат і 13 789,51 гривень - 3 % річних), яка виникла з 18.09.2016 р. по 18.09.2019 р., як встановлений індекс інфляції та три відсотки річних згідно з простроченим виконанням виконавчого листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди Ірини Вікторівни від 02 грудня 2013 р., що зареєстрований у реєстрі за № 3486». Решту рішення залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
09 липня 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Закарпатського апеляційного суду від 03 червня 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі заочне рішення суду першої інстанції.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а судові рішення у цій категорії справ не підлягають касаційному оскарженню.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України. 
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).  
 
У вказаній справі ціна позову становить 310 772,59 грн, яка станом 
на 01 січня 2021 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 * 250 = 567 500).
 
Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.
 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. 
 
При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.
Таким чином, обставин, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
 
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення, що згідно положень ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 03 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                     Є. В. Петров

                                                                                              А. А. Калараш

                                                                                              О. С. Ткачук