ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/973/21	

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Діброви Г.І.
суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО-ЮГ”, с. Ламбрівка Тарутинського району Одеської області
на рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2021 року, м. Одеса, суддя Малярчук І.А., повний текст рішення складено та підписано 27.05.2021 року
у справі № 916/973/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Дунапарк Таврія”, м. Олешки Херсонської області
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО-ЮГ”, с. Ламбрівка Тарутинського району Одеської області
про стягнення 190 155,02 грн.,з яких 180 009,66 грн. основного боргу, 4 818,32 грн. пені, 4158,21 грн. втрат від інфляції, 1 168,83 грн. 3% річних.,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

В квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Дунапарк Таврія”, м.Олешки Херсонської області звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО-ЮГ”, с. Ламбрівка Тарутинського району Одеської області, в якій просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО-ЮГ”, с. Ламбрівка Тарутинського району Одеської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Дунапарк Таврія”, м. Олешки Херсонської області 180   009,66 грн. основного боргу, 4 818,32 грн. пені, 4 158,21 грн. втрат від інфляції, 1 168,83 грн. 3% річних., а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача укладеного між сторонами договору поставки від 07.12.2020 року № ТА003061-в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару, з огляду на що позивачем на суму основного боргу також було нараховано пеню, інфляційні втрати та 3% річних.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.05.2021 року у справі №916/973/21 (суддя Малярчук І.А.) задоволено в повному обсязі позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Дунапарк Таврія”, м. Олешки Херсонської області до Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО-ЮГ”, с. Ламбрівка Тарутинського району Одеської області про стягнення 190 155,02 грн.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО-ЮГ”, с. Ламбрівка Тарутинського району Одеської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Дунапарк Таврія”, м. Олешки Херсонської області 180   009,66 грн. основного боргу, 4818,32 грн. пені, 4158,21 грн. втрат від інфляції, 1168,83 грн. три проценти річних, 2852,33 грн. судового збору.
Рішення суду мотивоване тим, що наявні в матеріалах справи первинні документи, зокрема, договір поставки від 07.12.2020 року № ТА003061-20, видаткова накладна від 14.12.2020 року № 15746 свідчать про поставку позивачем відповідачу товару на загальну суму 180 009,66 грн., яка відповідачем оплачена не була, у зв`язку з чим у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 180 009, 66грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції дійшов висновку про його обґрунтованість, а тому задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю “АГРО-ЮГ”, с. Ламбрівка Тарутинського району Одеської області з рішенням суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2021 року у справі №916/973/21 скасувати в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО-ЮГ”, с.Ламбрівка Тарутинського району Одеської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Дунапарк Таврія”, м. Олешки Херсонської області 32,93 грн. судового збору.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було невірно розраховано судовий збір з позовної вимоги про стягнення втрат від інфляції. Зокрема, скаржник зазначає, що індекс інфляції у січні 2021 року складав 101,3 %, у березні 2021 року – 101,0%, у квітні 2021 року – 101,7 %, отже сукупний індекс інфляції у цей період склав 1,04052321%, відповідно сума інфляційних втрат склала 180009,66 грн. * 1,04052321 % = 1   873, 042 грн. а не 4   158, 21 грн. 
Отже, як вказує скаржник, сума судового збору, що підлягала стягненню з відповідача мала скласти: (180   009,66 грн. + 4 818,32 грн. +  1   873,04 грн. +  1 168,83 грн.) * 1,5 % = 2   819,40 грн., а не  2   852,33 грн., як було стягнуто з відповідача, з огляду на що скаржник вважає, що судом першої інстанції було неправомірно стягнуто з нього 32, 93 грн. судового збору.
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.07.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЮГ», с. Ламбрівка Тарутинського району Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2021 року у справі № 916/937/21, справу вирішено розглядати  у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. 
Позивач своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржуване у справі рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи та вимоги апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЮГ», с.Ламбрівка Тарутинського району Одеської області не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2021 року у справі № 916/937/21 є таким, що не потребує скасування, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

07.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дунапак Таврія", м.Олешки Херсонської області (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Юг", с. Ламбрівка Тарутинського району Одеської області (покупець) було укладено договір поставки №ТА003061-20, з умов якого, зокрема з п. 1.1., вбачається, що постачальник бере на себе зобов`язання поставляти і передавати у власність покупцю, а покупець приймати та здійснювати оплату гофрокартонної продукції (надалі - Товар) на умовах, визначених в цьому Договорі. 
За вимогами п. 1.2. договору, фактично поставлена кількість товару може відрізнятися від кількості, погодженої у Заявці - Замовленні, в межах ±10% (плюс - мінус десять відсотків). 
Загальна сума договору складає сукупну вартість товару, визначену у видаткових накладних, отриманого покупцем у період дії цього Договору (п. 1.3. договору).
Постачальник зобов`язується поставляти товар окремими партіями, оформленими видатковими накладними, а покупець зобов`язаний приймати та оплачувати такий товар. Під партією товару вважається кількість товару, відвантажена в один транспортний засіб. Обсяг партії визначається у видатковій накладній (п. 1.4. договору).
За умовами п. 2.1. договору, найменування, асортимент, технічні характеристики, місце поставки, ціна, умови поставки товару (базис згідно правил Інкотермс 2010) сторони вказують у Специфікаціях та Заявках-Замовленнях, які є невід`ємною частиною даного Договору, а також у рахунках-фактурах, видаткових та податкових накладних Постачальника. Кількість Товару та строки поставки кожної партії Товару Сторони погоджують в Заявках-Замовленнях, які є невід`ємними частинами цього Договору. У ціну Товару входить вартість упаковки та маркування. 
Розділом 3 договору визначено умови розрахунків. Зокрема, у відповідності до п.п.3.1., 3.2., 3.4, 3.5. датою отримання товару є дата підписання товаротранспортної накладної та/або видаткової накладної покупцем (уповноваженою особою покупця) або датою доставки товару силами постачальника. Покупець зобов`язаний здійснити попередню оплату партії товару у розмірі 100% від вартості замовленої партії товару згідно узгодженої Заявки - Замовлення або Рахунку, якщо інше не передбачене додатком до договору. Датою виконання зобов`язань покупця з оплати товару є дата зарахування грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника. Всі грошові кошти, які надійшли від покупця на банківський рахунок постачальника, зараховуються як оплата за останню неоплачену поставлену партію товару. Сторони обумовлюють терміни та порядок оплати, шляхом підписання додатку до цього договору.
Відповідно до абз.1 п.6.1., п.п.6.2., 6.3., 6.4. договору поставки, постачальник зобов`язується передати покупцю на кожну окрему партію товару наступні документи в оригіналах: рахунок-фактуру, видаткову накладну (2 примірники), товарно-транспортну накладну, сертифікат якості (за вимогою). Покупець зобов`язаний прийняти товар в день (дату), що погоджений сторонами у Заявці- Замовленні. Погоджена дата поставки - це бажана дата постачання, вказана у Заявці-Замовленні покупця і погоджена постачальником, погоджене місце постачання - це місце постачання, вказане у Специфікації. Обов`язок постачальника щодо постачання товару вважається виконаним у момент передачі товару. Умови поставки сторони погоджують у Специфікації. Передачею товару вважається відповідно до погодженої у Специфікації умови поставки - постачальник зобов`язаний доставити товар покупцю або в інше місце, постачання товару здійснюється на умовах DDP (Delivered Duty Paid "Постачання в місце призначення") згідно з "Інкотермс-2010". Приймання-передача товару згідно кількості та якості/комплектності здійснюється в місці постачання та оформляється шляхом підписання видаткових накладних в двох оригінальних примірниках (по одному для кожної сторони). Один примірник такої накладної протягом 10 (десяти) робочих днів повертається покупцем постачальнику разом із оформленою довіреністю.
За невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за договором винна сторона зобов`язана відшкодувати другій стороні завдані збитки, зазначені нижче. За порушення строків оплати товару покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості поставленого, але неоплаченого в термін товару за кожний календарний день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом усього періоду прострочення виконання зобов`язання до моменту здійснення оплати товару (п.п.8.1., 8.2. договору).
З вимог п.п.12.1., 12.2., 12.3., 12.4. договору поставки від 07.12.2020 року №ТА003061-20, він набирає чинності з дня його підписання обома сторонами та діє до 31 грудня 2021 року включно. У разі якщо за 30 (тридцять) днів до закінчення терміну дії цього договору сторони письмово не повідомили одна одну про наміри розірвання цього договору, він автоматично вважається пролонгованим на кожний наступний рік. Цей договір може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін. Кожна сторона має право ініціювати дострокове припинення цього договору, надіславши іншій стороні письмове повідомлення за 30 (тридцять) календарних днів до дати такого припинення. У такому випадку договір вважається припинений через 30 (тридцять) календарних днів з моменту направлення повідомлення про припинення договору або в інший термін, письмово погоджений сторонами, але лише при повному виконанні зобов`язань. Всі додатки до договору є його невід`ємною частиною.
З додаткової угоди №1 від 07.12.2020 року вбачається, що позивач та відповідач по справі дійшли згоди внести наступні зміни до договору поставки від 07.12.2020 року №ТА003061-20 та виклали їх у наступній редакції: "п.3.2 покупець" зобов`язаний здійснити післяоплату у розмірі 100% від погодженої вартості даної партії товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання товару шляхом перерахування коштів у гривнях на розрахунковий рахунок "постачальника", "п.3.3. Загальна сума неоплаченого товару не може перевищувати 400 000 (чотириста тисяч) грн.".
Специфікацією від 07.12.2020 року №1 до договору від 07.12.2020 року №ТА003061-20 сторонами узгоджено: найменування товару - "г/ящик - бег 190*190*320", технічні параметри гофрокартону - "ДП-33 ЕВ Бурий", мінімальна кількість тис.шт. - 16,00, ціна DАP,грн./1000шт. без ПДВ - 9191,67грн.
На виконання умов договору поставки  від 07.12.2020 року №ТА003061-20, позивачем на адресу відповідача було поставлено товар на суму 180009 грн. 66 коп., про що свідчить наявна у матеріалах справи видаткова накладна 14.12.2020 року №15746, яка містить підписи та печатки як постачальника, так і покупця. 
З товарно-транспортної накладної  від 14.12.2020 року №Р15746 вбачається, що  до поставки товару відповідачу, позивач залучив перевізника – Товариство з обмеженою відповідальністю «Ольвія транс логістик», відповідно до якої вантаж з найменуванням "г/ящик - бег 190*190*320" було поставлено на адресу відповідача. Вказана вище ТТН, поміж підпису та печатки позивача, також підписана відповідачем без заперечень та зауважень та скріплена його печаткою.
Належних та допустимих доказів щодо сплати відповідачем нарахованих позивачем сум основної заборгованості за договором поставки, а також пені, інфляційних втрат та 3% річних матеріали справи не містять.
А отже, колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є наявність або відсутність підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО-ЮГ”, с.Ламбрівка Тарутинського району Одеської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Дунапарк Таврія”, м. Олешки Херсонської області 180   009 грн. 66 коп. основного боргу, 4   818 грн. 32 коп. - пені, 4   158 грн. 21 коп. - втрат від інфляції, 1   168 грн. 83 коп. - 3% річних.

Обставини справи, норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.

Так, судовою колегією, під час апеляційного перегляду рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2020 року у справі №916/973/21 встановлено, що оскаржуване скаржником рішення оскаржується лише в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО-ЮГ”, с.Ламбрівка Тарутинського району Одеської області витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 852 грн. 33 коп., оскільки, на думку останнього, судом першої інстанції було невірно розраховано судовий збір з позовної вимоги про стягнення втрат від інфляції. А отже, як вважає позивач, зважаючи на те, що сума інфляційних втрат склала 1   873 грн. 042 коп., а не 4   158 грн. 21 грн., сума судового збору, яка мала б бути стягнута з відповідача, складає 2   819 грн. 40 коп., а не 2   852 грн. 33 коп. 
При цьому, будь-яких вимог чи доводів з приводу вирішення спору по суті, окрім наданого суду розрахунку інфляційних втрат, апеляційна скарга не містить, з огляду на що та у відповідності до вимог ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині покладання на скаржника обов`язку з відшкодування позивачу судового збору за результатами розгляду справи по суті, виходячи з обґрунтування скаржником за текстом апеляційної скарги помилковості розрахунків суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат. При цьому колегія суддів зазначає таке.
За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. 
Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.
Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України). 
У відповідності до приписів ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом (ст. 625 Цивільного кодексу України) право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. 
Інфляційні нарахування – це збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання відповідачем його грошового зобов`язання з причини девальвації грошової одиниці України протягом місяця і визначається державою як середньомісячний індекс.
При зверненні до суду з такими вимогами саме позивач самостійно обирає як суму боргу, так і період нарахування інфляційних (прострочку боржника), оскільки це відноситься до предмету позову, і ці суми та дати можуть не співпадати з повною сумою боргу та повним періодом прострочки. Це є правом кредитора, а суд тільки перевіряє обґрунтованість наданого розрахунку та його відповідність як нормам права, так і конкретним фактичним обставинам кожної справи.
З огляду на встановлені обставини під час апеляційного перегляду справи №916/973/21 в межах доводів апеляційної скарги, судовою колегією було перевірено здійснені судом першої інстанції розрахунки заявлених до стягнення інфляційних нарахувань, за результатами чого суд апеляційної інстанції визнав їх вірними та такими, що підлягають до стягнення з відповідача з огляду на їх обґрунтованість, оскільки, як було вище зазначено колегією суддів, саме позивач розраховує період нарахування інфляційних втрат, що належить до предмету його позову, при цьому, повноважень самостійно визначати інші періоди таких нарахувань апеляційний суд не має, у відповідності до вимог чинного процесуального законодавства.
Відтак, доводи скаржника в цій частині колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду до уваги не приймаються з огляду на їх необґрунтованість. При цьому, скаржником ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надано відповідних належних та допустимих письмових доказів щодо доведення протилежного.
Щодо тверджень відповідача про невірність розрахунку стягнутої судом першої інстанції з Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО-ЮГ”, с. Ламбрівка Тарутинського району Одеської області суми судового збору у розмірі 2   852 грн. 33 коп. колегія суддів зазначає наступне.
Нормативно-правовим актом національного законодавства, який регулює   порядок справляння судового збору,   є Закон України «Про судовий збір», в якому закріплені правові приписи, які застосовуються при обчисленні судового збору, його сплаті, а також звільненні осіб від його сплати у випадках, визначених у ст. 5 цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір»).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, положеннями Закону України "Про судовий збір" визначено мінімальний та граничний розмір сум судового збору, що підлягає сплаті у мінімальному та максимальному значенні при зверненні до суду з відповідними заявами.
Так, звертаючись із позовом у даній справі в квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Дунапарк Таврія”, м. Олешки Херсонської області сплатило судовий збір у розмірі 2 852 грн. 33 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1980 від 09.04.2021 року.
При цьому, на момент звернення до суду із відповідним позовом, сплачена позивачем сума судового збору становила 1,5 % від ціни позову, яка складає 190   155 грн. 02 коп.
За результатами розгляду справи,  позовні вимоги  Товариства з обмеженою відповідальністю “Дунапарк Таврія”, м. Олешки Херсонської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО-ЮГ”, с. Ламбрівка Тарутинського району Одеської області заборгованості за договором поставки у розмірі 190   155 грн. 02 коп. місцевим господарським судом задоволено повністю, при цьому, з відповідача стягнуто судовий збір за розгляд справи №916/973/21 у розмірі 2   852 грн. 33 коп.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Таким чином, зважаючи на те, що судом першої інстанції правомірно розраховано суму інфляційних нарахувань, заявлених позивачем за період січень – лютий 2021 року у розмірі 4   158 грн. 21 коп., у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе господарських договірних грошових зобов`язань, судовий збір з Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО-ЮГ”, с. Ламбрівка Тарутинського району Одеської області у розмірі 2   852 грн. 33 коп. Господарським судом Одеської області також стягнуто цілком правомірно та у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Відтак, доводи скаржника в частині помилковості висновків суду першої інстанції щодо нарахування суми судового збору, яку необхідно стягнути з відповідача, також не приймаються колегією суддів до уваги.
Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що рішення місцевого господарського суду в оскарженій частині є законним, винесеним з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для його скасування.
За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО-ЮГ”, с. Ламбрівка Тарутинського району Одеської області не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2021 року у справі №916/973/21 в оскаржуваній частині відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО-ЮГ”, с.Ламбрівка Тарутинського району Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2021 року у справі №916/973/21 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 27.05.2021 року у справі №916/973/21 – залишити без змін.
Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя 	Г.І. Діброва	
Судді 	Н.М. Принцевська	
 	А.І. Ярош