УХВАЛА

22 вересня 2021 року 
Київ
справа №369/7591/17
адміністративне провадження № Зв/9901/25/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Шарапи В.М.,
суддів: Стародуба О.П., Чиркіна С.М., 
розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 369/7591/17 за позовом ОСОБА_1 до Обухівського об`єднаного Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Обухівського об`єднаного Пенсійного фонду України Київської області, в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії на підставі довідки військової прокуратури Центрального регіону України від 16.05.2017 №18/28 ПФ вих.-17;
- скасувати рішення Обухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 18.05.2017 щодо відмови у перерахунку пенсії;
- зобов`язати Обухівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити, починаючи з 01.09.2016, перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії, відповідно до частин 13, 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) в розмірі 80 відсотків від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці військової прокуратури Центрального регіону України від 16.05.2017 №18/28 ПФ вих.-17, без обмеження її максимального розміру та виплатити недоплачену різницю між фактично отриманою та нарахованою пенсією за період з 01.09.2016. 
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.08.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2017, позов задоволено.
Визнано протиправними дії Обухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі довідки військової прокуратури Центрального регіону України від 16.05.2017 №18/28 ПФ вих.-17 та скасовано рішення Обухівського об`єднаного управління пенсійного фонду України Київської області від 18.05.2017 щодо відмови у перерахунку пенсії.
Зобов`язано Обухівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити, починаючи з 01.09.2016, перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до частин 13, 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) в розмірі 80 відсотків від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці військової прокуратури Центрального регіону України від 16.05.2017 №18/28 ПФ вих.-17, із обмеженням її максимального розміру та виплатити ОСОБА_1 недоплачену різницю між фактично отриманою та нарахованою пенсією за період з 01.09.2016.
Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому дійшла такого правового висновку: внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв`язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.
Постановою Верховного Суду від 18.10.2018 скасовано постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.08.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2017; ухвалено нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Обухівського об`єднаного Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.
За висновком Верховного Суду, право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу. Зважаючи, що на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Урядом будь-яких умов для перерахунку не визначено, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку. Тому пенсійний орган, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи заяви про перегляд рішення за виключними обставинами:

13 січня 2020 року на адресу касаційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Верховного Суду від 18.10.2018 за виключними обставинами на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України (встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане).
В обґрунтування заяви зазначав, що рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 у справі №7-р(ІІ)2019 визнано неконституційним положення частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України та встановлено порядок виконання рішення, а саме: частина 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІ підлягає застосуванню в первинній редакції, якою передбачався порядок перерахунку пенсій та яку застосував у своєму рішенні від 08.05.2018 Кіровоградський окружний адміністративний суд. Заявник вважає, що відповідно до пункту 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)2019 є виключною обставиною для перегляду постанови Верховного Суду від 18.10.2018.
Відзиву на заяву про перегляд рішення за виключними обставинами не надходило.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати обставину (підставу), яка виникла пізніше ухвалення судового рішення. Тобто, перегляд справи у зв`язку з виключними обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням підстав, які виникли після ухвалення судового рішення.
Згідно статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення; 3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.
При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
За приписами частин першої, другої статті 365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині 1 цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.
Зі змісту поданої позивачем до Верховного Суду заяви про перегляд постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.10.2018 за виключними обставинами вбачається, що останній, як на підставу для такого перегляду, посилається на ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019 № 7-р (ІІ)/2019 у справі №3-209/2018 (2413/18, 2807/19), яким було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VІІ зі змінами, якими передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. 
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду розглядаючи справу №808/1628/18, обставини якої є подібними, у постанові від 19.02.2021 зазначив:
"(….) положення пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України містять імперативний припис, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане.
Слід звернути увагу, що словосполучення "ще не виконане", яке вживається у пункті 1 частини п`ятої статті 361 КАС України не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння, а також "розширеного тлумачення" про яке зазначено в ухвалі Верховного Суду від 14.05.2020, якою справу №808/1628/18 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. Вказана процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше ніж це передбачено процесуальним законодавством.
Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Аналогічні положення містяться у статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13 липня 2017 року № 2136-VIII.
Наявність Рішення Конституційного Суду України № 1-р(II)/2019 від 25 квітня 2019 року по справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при вирішенні спору, крім того, на час виникнення спірних правовідносин та на час прийняття рішення судом першої інстанції положення вказаної норми були чинними та підлягали застосуванню.
(…) не може вважатись невиконаним, в розумінні положень пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, рішення суду, що набрало законної сили та яким у задоволенні позову відмовлено, оскільки таке рішення не передбачає примусового його виконання".
Колегія суддів бере до уваги, що виключно об`єднана палата вирішує питання застосування норми права у разі наміру відступити від висновків суду у складі інших колегій суддів.
Зважаючи на вищенаведене, Суд не знаходить підстав для неврахування правового висновку Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного у справі, що розглядається.
Як вбачається з матеріалів справи, на час виникнення спірних правовідносин, звернення позивача до суду, розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, і станом на дату прийняття постанови Верховного Суду від 18.10.2018, положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ зі змінами, діяли в прийнятій редакції і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, з огляду на відсутність ретроспективної дії рішення Конституційного Суду України, яке, на думку заявника є підставою для перегляду за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 18.10.2018 та задоволення позовних вимог у цій справі, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.10.2018.
Крім того, постановою Верховного Суду від 18.10.2018, про перегляд якої за виключними обставинами звернувся позивач, у задоволенні позову відмовлено. Отже, це рішення не може вважатись невиконаним, в розумінні положень пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, оскільки таке рішення не передбачає примусового його виконання.
Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносин узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними в ухвалах Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №727/5904/16-а та №698/435/16-а.
Відповідно до частини першої статті 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 350, 368, 369 КАС України, Суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №369/7591/17.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач                                                                                В.М. Шарапа

Судді                                                                                                    О.П. Стародуб

                                                                                                    С.М. Чиркін