П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 серпня 2021 р.	м. Одеса	Справа № 420/2104/20	
                                                                                                              
                                                                                                                    Головуючий в І інстанції: Тарасишина О.М.
                                                                                   Дата та місце ухвалення рішення: 23.03.2021 р. м. Одеса
          
                  П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

                                                 судді-доповідача – Шеметенко Л.П.
                                                                   судді – Стас Л.В.
                                                                   судді – Турецької І.О.

                                                за участю секретаря – Коваль Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Октан Лімітед» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Октан Лімітед» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Октан Лімітед» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.11.2019 року №№ 000435508, 000436508.  
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.
Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. 
Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДПС в Одеській області, на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та відповідно до наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 27.09.2019 року № 427, проведена позапланова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Октан Лімітед» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість з контрагентами ТОВ «Еріда Стандарт», за період з 01.01.2019 року по 31.01.2019 року та за період з 01.04.2019 року по 30.04.2019 року, ТОВ «Аріус Груп» за період з 01.02.2019 року по 31.03.2019 року, ТОВ «Елекон Трейд» за період з 01.04.2019 року по 30.04.2019 року.
За наслідками перевірки складено акт від 16.10.2019 року № 161/15-32-05-08/41639187, відповідно до висновків якого встановлено порушення: п. 44.1 ст. 44, пп. «а» п. 198.1 та абзацу першого п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у загальній сумі 6599148,00 грн., в тому числі за квітень 2019 року 6599148 грн.; п. 44.1 ст. 44, пп. «а» п. 198.1 та абзацу першого п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, в періоді, що перевірявся на суму 6050990 грн., у тому числі: за квітень 2019 року на суму 6050990 грн. (з урахуванням зменшення від`ємного значення ПДВ, попередніх податкових періодів).
За результатами перевірки Головним управління ДПС в Одеській області прийняті податкові повідомлення-рішення, а саме: від 12.11.2019 року № 000435508 про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ на 6599148 грн. та застосовані штрафні санкції на 1649787 грн., № 000436508 на суму завищення від`ємного значення  ПДВ на суму 6050990 грн. 
Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з наступного. 
Так, суд першої інстанції зазначив, що відповідач ставить під сумнів господарські взаємовідносини ТОВ «Октан Лімітед» з ТОВ «Еріда Стандарт», ТОВ «Аріус Груп» та                     ТОВ «Елекон Трейд».
Як вбачається з позовної заяви, між ТОВ «Октан Лімітед» (Покупець) та ТОВ «Еріда Стандарт» (Постачальник) укладено Договори поставки нафтопродуктів №№ ЕС19/0012, ЕС19-0018 від 01.01.2019 року та договори поставки нафтопродуктів №№ ЕС19-0035, ЕС19-0049, ЕС19/0053 від 01.04.2019 року. 
Відповідно до умов договорів, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому – Товар, згідно умов договору. Номенклатура, кількість, ціна Товару та строк поставки визначаються Сторонами у Додаткових угодах до Договору, які є невід`ємною частиною Договору.
Товар поставляється Покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, виплаченими у кожній Додатковій угоді до Договору, на умовах: EWX резервуар нафтобаз ТОВ «Нафтасіті» і інших нафтобаз, що належить ТОВ «Нафтасіті» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.
Сторони укладають акти приймання-передачі Товару, в яких вказуються найменування, кількість, ціна і вартість переданого товару. Сторони можуть укладати акти приймання-передачі товару, що переданий протягом визначеного в такому акті періоді часу.
Між ТОВ «Октан Лімітед» (Покупець) та ТОВ «Аріус Груп» (Постачальник) укладено Договори поставки нафтопродуктів №№ АУ-0006, АУ-0027, АУ-0028 від 01.02.2019 року та Договір поставки нафтопродуктів № АУ-0033 від 01.03.2019 року.
Відповідно до умов договорів, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому Товар, згідно умов договору. Номенклатура, кількість, ціна Товару та строк поставки визначаються Сторонами у Додаткових угодах до договору, які є невід`ємною частиною Договору.
Товар поставляється Покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній Додатковій угоді до Договору, на умовах: EWX резервуар нафтобаз ТОВ «Нафтасіті» і інших нафтобаз, що належить ТОВ «Нафтасіті» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.
Сторони укладають акти приймання-передачі Товару, в яких вказуються найменування, кількість, ціна і вартість переданого товару. Сторони можуть укладати акти приймання-передачі товару, що переданий протягом визначеного в такому акті періоді часу.
Між ТОВ «Октан Лімітед» (Покупець) та ТОВ «Елекон Трейд» (Постачальник) укладено Договори поставки нафтопродуктів №№ ЕЛ19-0001, ЕЛ19-0007, ЕЛ-19-0012, ЕЛ19-0015, ЕЛ-0017, ЕЛ19-0018 від 01.04.2019 року.
Відповідно до умов договорів, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому Товар, згідно умов договору. Номенклатура, кількість, ціна Товару та строк поставки визначаються Сторонами у Додаткових угодах до Договору, які є невід`ємною частиною Договору.
Товар поставляється Покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній Додатковій угоді до Договору, на умовах: EWX резервуар нафтобаз ТОВ «Нафтасіті» і інших нафтобаз, що належить ТОВ «Нафтасіті» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.
Сторони укладають акти приймання-передачі Товару, в яких вказуються найменування, кількість, ціна і вартість переданого товару. Сторони можуть укладати акти приймання-передачі товару, що переданий протягом визначеного в такому акті періоді часу.
Також, позивачем зазначено, що між ТОВ «Октан Лімітед» (Покупець) та ТОВ «Нафтасіті» (Зберігач) укладено Договір зберігання № 647 від 31.08.2018 року, за умовами якого, Зберігач зобов`язується приймати та зберігати нафтопродукти та інші товарно-матеріальні цінності, які передаються Поклажедавцем та повернути їх у схоронності за першою вимогою. Зберігач має право здійснювати відпуск Товару зі складу третіх осіб, які знаходяться в договірних відносинах зі Сторонами цього Договору, тільки за вимогою Поклажодавця.
Зберігач зобов`язаний своєчасно проводити відпуск Товару Поклажедавцю згідно умов визначених цим Договором, після отримання від Поклажодавця заявок (усних або письмових) та всіх документів, необхідних для відвантаження Товару. Відповідно до заявок (письмових або усних) Поклажодавця здійснювати відвантаження Товару залізничним та автомобільним транспортом.
Крім того, між ТОВ «Октан Лімітед» (Замовник) та ТОВ «Торговий дім Кременчукнафтопродуктсервіс» (Перевізник) укладено Договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом № 53 від 07.09.2018 року. За умовами даного договору перевізник зобов`язується доставляти ввірений йому для перевезення вантаж (нафтопродукти, вода для калібрування резервуарів АЗС) до пункту призначення та видавати його особі, яка має право на отримання вантажу, а також здійснювати відкачування й зливання нафтопродуктів, а Замовник зобов`язується оплатити послуги перевезення та відкачування і/або зливання в повному обсязі та в порядку, який передбачений цим Договором.
При цьому, суд першої інстанції вказав на те, що на підтвердження здійснення господарських операцій позивачем до суду були надані: договори, акти прийому-передачі, договори оренди, робочу інструкцію, посадові інструкції, інструкцію з охорони праці, додаткові угоди, акти приймання-передачі нафтопродуктів, картки рахунків, договори поставки, податкові накладні, специфікації, договори зберігання, акти прийому-передачі ГСМ, договори про перевезення вантажів автомобільним транспортом, акти здачі-прийомки виконаних робіт, реєстри, товарно-транспортні накладні, журнали обліку надходження нафтопродуктів, журнали реєстрації проб нафтопродуктів, журнали обліку зрідження газу, який поступив на АЗС, змінні звіти АЗС, накази, штатний розпис, фінансові звіти, довідки, сертифікати відповідності, паспорти якості, звіти.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що з вищезазначеними суб`єктами господарської діяльності відповідно до вищевказаних укладених письмових договорах не підтверджена належними та допустимими доказами.
Так, суд першої інстанції вказав на те, що не надано заявок та інших документів, необхідних для відвантаження товару, наявність яких передбачена п. 2.1.3 договором зберігання. 
Більш того, позивач взагалі не надав відомостей про місцезнаходження цих нафтопродуктів, оскільки ні договори поставки нафтопродуктів та додатки до них, ні акти приймання-передачі, ні договір зберігання, укладений між позивачем та ТОВ «Нафтасіті», не містять відомостей про адреси резервуарів нафтобаз ТОВ «Нафтасіті», де повинні зберігатись придбані нафтопродукти.
Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що надані ТОВ «Октан Лімітед» ТТН транспортування нафтопродуктів з нафтобази ТОВ «Свіпіт», є неналежними доказами фактичного здійснення господарських операцій, оскільки не містять підписів уповноважених осіб та печаток ТОВ «Нафтасіті» про їх відпуск із резервуарів ТОВ «Свіпіт». Натомість, ці накладні містять відтиски печаток/штампів ТОВ «Свіпіт», з якими ТОВ «Октан Лімітед» не укладав договір зберігання нафтопродуктів. 
Серед іншого, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не було надано: документи, які б свідчили про отримання ним від контрагентів нафтопродуктів за якістю у відповідності з Інструкцією від 04.06.2007 року № 271/121, а також за кількістю з дотриманням вимог Інструкції від 20.05.2008 року № 281/171/578/155; видаткові накладні приймання нафти та/або нафтопродукту за якістю за ф N 14-HK (відповідно Інструкції № 271/121), накази ТОВ «Октан Лімітед» про призначення матеріально відповідальних осіб за приймання пального на АЗС для подальшої роздрібної реалізації; наказів про прийняття вказаних осіб на роботу, а також договорів про повну матеріальну відповідальність, які з ними укладались; документів, які містять відомості про виміри об`єму залишку палива у резервуарах для зберігання на АЗС до його зливу та після такого зливу з транспортних засобів ТОВ «ТД Кременчукнафтопродуктсервіс»; документів відбору проб, визначення густини та температури пального, яке залито в резервуари АЗС ТОВ «Октан Лімітед» із транспортних засобів ТОВ «ТД Кременчукнафтопродуктсервіс»; журналів надходження нафти і нафтопродуктів із транспортних засобів ТОВ «ТД Кременчукнафтопродуктсервіс»; книг кількісного руху нафтопродуктів на АЗС ТОВ «Октан Лімітед». 
Окрім того, суд першої інстанції взяв до уваги в якості додаткових аргументів пояснення відповідача на те, що контрагентами позивача не було зареєстровано податкових накладних на придбання реалізованих нафтопродуктів, що власне також свідчить про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.
З огляду на зазначене, перевіривши надану позивачем первинну документацію, суд першої інстанції погодився з висновками відповідача про відсутність можливості фактичного здійснення господарських операцій з вищезазначеними суб`єктами господарювання з одержання/поставки товарів та отримання/надання послуг, вказані вище суб`єктів господарської діяльності не відображають у податковій звітності інформацію, що свідчить про наявність у них основних фондів, транспортних засобів, що необхідні для здійснення господарських операцій з надання послуг та придбання навантаження, розвантаження, транспортування та зберігання товарів у задекларованих обсягах.
Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що первинні документи, які стали підставою для оприбуткування робіт та послуг на баланс ТОВ «Октан Лімітед», придбання, яких не підтверджується зібраною та опрацьованою податковою та іншою інформацією, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними уповноваженими особами звітними документами, які посвідчують факт придбання цих ТМЦ, робіт, послуг, а тому по взаємовідносинах із зазначеними вище підприємствами, є безпідставними для відображення в бухгалтерському та податковому обліках, оскільки операції з придбання та використання товарів, робіт (послуг) в діяльності платника податків фактично не здійснювались.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заявленого позову, з огляду на викладене. 
Відповідно до п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.
Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).
Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.6 статті 198 цього Кодексу передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІУ (далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Частинами 1, 2 статті 9 Закону № 996-ХІV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі - Положення № 88), встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників (п. 2.15 Положення № 88).
Таким чином, колегія суддів зазначає, що право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товарів/послуг, до податкового кредиту виникає у суб`єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: фактичності придбання таких товарів/послуг, тобто, реальності відповідних господарських операцій; наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання таких товарів/послуг та сплати відповідної суми ПДВ; подальшого використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства. При цьому, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та суму бюджетного відшкодування.
Тобто, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 71 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.
Проте, у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать, що платником податків сформовано податковий кредит, дані податкового обліку з податку на прибуток, на підставі документів, які містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої ст. 71 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Підставою для виставлення позивачу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали господарські операції з ТОВ «Еріда Стандарт», ТОВ «Аріус Груп» та ТОВ «Елекон Трейд».
На підтвердження фактичності здійснення операцій з вказаними контрагентами позивачем надані договори поставки нафтопродуктів, відповідно до яких Постачальники (ТОВ «Еріда Стандарт», ТОВ «Аріус Груп» та ТОВ «Елекон Трейд») зобов`язуються передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому – Товар, згідно умов договору, а також позивачем надані додаткові угоди до наведених договорів, специфікації, акти приймання-передачі нафтопродуктів, договір зберігання, договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом та додаткові угоди до нього, акти здачі-прийому виконаних робіт, товарно-транспорті накладні на відпуск нафтопродуктів (а.с.52-250 т.2, а.с.1-60 т.3).
Проте, досліджуючу надані позивачем первинно-бухгалтерську документацію, колегія суддів погоджується з доводами відповідача та висновками суду першої інстанції, що цими документами не підтверджується здійснення операцій між позивачем та ТОВ «Еріда Стандарт», ТОВ «Аріус Груп» та ТОВ «Елекон Трейд».
Так, згідно наданих позивачем договорів поставки - товар поставляється на умовах EWX з резервуарів/нафтобаз, що належать ТОВ «Нафтасіті».
Позивачем наданий до суду договір зберігання, укладений ним з ТОВ «Нафтасіті».
Проте, будь-яких доказів щодо взаємовідносин ТОВ «Еріда Стандарт», ТОВ «Аріус Груп», ТОВ «Елекон Трейд» з ТОВ «Нафтасіті», як до перевірки, так і до суду не надано.
При цьому, під час апеляційного розгляду справи колегією суддів витребовувались такі докази та позивачу надавався додатковий час для підтвердження заявлених вимог. 
Більш того, згідно наданих позивачем ТТН поставка нафтопродуктів здійснювалась з пункту навантаження - м. Кременчук, ТОВ «Свіпіт», а не ТОВ «Нафтасіті».
На думку позивача, здійснення поставки товару з нафтобази ТОВ «Свіпіт» не суперечить укладеним договорам, оскільки у них зазначено, що поставка товару здійснюється на умовах: EWX резервуар нафтобаз ТОВ «Нафтасіті» і інших нафтобаз, що належить ТОВ «Нафтасіті» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.
Однак, як під час перевірки та до суду першої інстанції позивачем не надано жодного доказу на підтвердження взаємовідносин ТОВ «Нафтасіті» та ТОВ «Свіпіт».
Більш того, як вже було наголошено судом, позивачем не надано доказів щодо взаємовідносин ТОВ «Нафтасіті» та/або ТОВ «Свіпіт» та контрагентів позивача ТОВ «Еріда Стандарт», ТОВ «Аріус Груп», ТОВ «Елекон Трейд», у яких позивачем і придбані нафтопродукти (зокрема, доказів, що підтверджують, що контрагенти позивача зберігають належні їм нафтопродукти на нафтобазах вказаних підприємств).
Під час апеляційного розгляду справи колегією суддів було звернуто увагу позивача на вказані обставини та надано йому додатковий час для подання до суду доказів щодо взаємовідносин ТОВ «Нафтасіті» з ТОВ «Еріда Стандарт», ТОВ «Аріус Груп», ТОВ «Елекон Трейд», ТОВ «Свіпіт», докази, що підтверджують участь ТОВ «Еріда Стандарт», ТОВ «Аріус Груп», ТОВ «Елекон Трейд» у господарських операціях.
Проте, вказані вимоги суду апеляційної інстанції позивачем не виконано.
Колегія суддів зазначає, що позивачем надано лише до суду договір надання послуг щодо приймання та зберігання нафтопродуктів, укладений ТОВ «Нафтасіті» та ТОВ «Свіпіт», однак, докази, що підтверджують участь ТОВ «Еріда Стандарт», ТОВ «Аріус Груп», ТОВ «Елекон Трейд» у господарських операціях позивачем не надані.
Крім того, надаючи оцінку доводам позивача щодо відповідності умовам договору здійснення поставки товару, придбаного у ТОВ «Еріда Стандарт», ТОВ «Аріус Груп»,                      ТОВ «Елекон Трейд», з нафтобаз ТОВ «Свіпіт», з яким має взаємовідносини ТОВ «Нафтасіті», в тому числі, з посиланням на постанову Верховного Суду від 815/2767/15 від 26.05.2021 року, колегія суддів наголошує, що у наданих позивачем документах на поставку нафтопродуктів ТОВ «Еріда Стандарт», ТОВ «Аріус Груп», ТОВ «Елекон Трейд» не фігурує, як учасник цих операцій, а лише в актах приймання - передачі нафтопродуктів ТОВ «Еріда Стандарт»,                    ТОВ «Аріус Груп», ТОВ «Елекон Трейд» визначено в якості постачальників. При цьому, у цих актах вказано, що поставка товару здійснювалась з нафтобаз ТОВ «Нафтасіті» без зазначення конкретного пункту навантаження, хоча на момент їх складання позивачу та його контрагентам мало бути достеменно відомо пункт навантаження та ті обставини, що товар бути поставлятись від ТОВ «Свіпіт». 
В свою чергу, відсутність доказів щодо розміщення ТОВ «Еріда Стандарт», ТОВ «Аріус Груп», ТОВ «Елекон Трейд» нафтопродуктів на базах ТОВ «Свіпіт» та не зазначення в актах приймання - передачі пункту навантаження не дає підстави для висновку про підтвердження цими документами взаємовідносин позивача та ТОВ «Еріда Стандарт», ТОВ «Аріус Груп»,             ТОВ «Елекон Трейд» щодо придбання нафтопродуктів. 
Також, колегія суддів вважає, що відповідачем вірно зазначено про те, що під час перевірки надані сертифікати відповідності, що видані ПАТ «Укртатнафта», який є одним з безпосередніх постачальників нафтопродуктів позивача.
При цьому, вказані сертифікати не містять печаток ТОВ «Еріда Стандарт», ТОВ «Аріус Груп», ТОВ «Елекон Трейд» та позивачем не надано жодного доказу стосовно того, що вищезазначені сертифікати мають відношення до товару придбаного у цих підприємств. 
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що надані позивачем докази не підтверджують участь ТОВ «Еріда Стандарт», ТОВ «Аріус Груп», ТОВ «Елекон Трейд» у господарських операціях щодо поставки нафтопродуктів, оскільки переміщення товарів від  ТОВ «Еріда Стандарт», ТОВ «Аріус Груп», ТОВ «Елекон Трейд» не відбувалось, передача прав на товар відбувалась на базах зберігача ТОВ «Нафтасіті», а в ТТН взагалі зазначено, що поставка здійснювалась від ТОВ «Свіпіт», а докази взаємовідносин ТОВ «Нафтасіті» та/або    ТОВ «Свіпіт» з ТОВ «Еріда Стандарт», ТОВ «Аріус Груп», ТОВ «Елекон Трейд» не надані.
Також, доходячи вказаного висновку, колегія суддів враховує інформацію щодо контрагентів позивача, на яку посилається відповідач та яка жодним чином не спростована позивачем, а саме: ТОВ «Еріда Стандарт» не знаходиться за юридичною адресою, трудові ресурси - 1 особа; ТОВ «Аріус Груп» - трудові ресурси одна особа, матеріально-технічні ресурси відсутні; ТОВ «Елекон Трейд» трудові ресурси одна особа, підтвердити придбання ТМЦ по ланцюгу не надається можливим. 
Що стосується наданих позивачем доказів щодо використання ним у власній господарській діяльності нафтопродуктів, зокрема, договори оренди, суборенди АЗС, обладнання та акти прийому - передачі до них, журнали обліку надходження нафтопродуктів, журнали реєстрації проб, змінні звіти АЗС (а.с.203-250 т.1, а.с.1-40 т.2, а.с.61-220 т.3) колегія суддів зазначає, що вказані документи жодним чином не підтверджують отримання позивачем нафтопродуктів саме від ТОВ «Еріда Стандарт», ТОВ «Аріус Груп», ТОВ «Елекон Трейд», а інша господарська діяльність позивача не є предметом судового розгляду даної справи.
На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено правомірність формування податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Еріда Стандарт», ТОВ «Аріус Груп», ТОВ «Елекон Трейд» та не надано доказів, які спростовують висновки контролюючого органу щодо нереальності здійснення господарських операцій з цими контрагентами. 
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, оскільки доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення – без змін.
Керуючись ст.ст. 240, 241,243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Октан Лімітед» – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 13.08.2021 р.

        Суддя-доповідач:                                                                      Л.П. Шеметенко

         Суддя:                                                                                        Л.В. Стас  

         Суддя:                                                                                        І.О. Турецька