П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/18108/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва В.А.  
Суддя-доповідач -  Гонтарук В. М.   
06 липня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Сторчака В. Ю.  Курка О. П. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в жовтні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просила суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, зазначене в повідомленні від 28.09.2020 №0600-0329-8/52045, про відмову у призначенні їй дострокової пенсії за віком як дружині померлого під час проходження військової служби військовослужбовця ОСОБА_2 на підставі пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення їй дострокової пенсії за віком як дружині померлого під час проходження військової служби військовослужбовця ОСОБА_2 на підставі пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Житомирського  окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
21 травня 2021 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 31 травня 2021року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих ветеранів війни, що підтверджується копією посвідчення УСЗН Богунського району Серії НОМЕР_1 від 18.06.2018 (а.с.30), довідками Управління соціального захисту населення Богунського району Депаратменту соціальної політики Житомирської міської ради  від 18.06.2018 №2643/05 (а.с.27) та Житомирського ОВК від 25.01.2019 №СЗ/444 (а.с.29).
Позивач зверталась до відповідача із заявою про призначення дострокової пенсії за віком на підставі п.4 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
У зв`язку з незгодою відмови відповідача у призначенні їй пенсії, позивач зверталась до суду з метою оскарження рішення суб`єкта владних повноважень.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 у справі №240/10192/19, що залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2020, позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 17.07.2019 №063350003091 про відмову у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком як дружині померлого під час проходження військової служби військовослужбовця ОСОБА_2 на підставі пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.07.2019 про призначення пенсії та прийняти рішення, з урахування висновків  суду у справі (а.с.42-51).
На виконання рішення суду відповідач листом від 14.04.2020 №0600-0305-8/12638 повідомив про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування".
Так, відповідач зазначив, що період роботи в ТОВ "Тандем" з 17.04.1992 по 30.08.1994 ОСОБА_1 зараховано до загального страхового стажу. Також їй зараховано період роботи з 01.09.1994 по 01.02.1995 в НПВО "Імпульс". Відповідно до даних що містяться в системі персоніфікованого обліку (індивідуальних відомостей на застраховану особу (ОК-5)) сплата внесків в жовтні 2015 року становить 1 день. Згідно поданих документів, її страховий стаж становить 19 років 10 місяців 14 днів, тому у призначенні пенсії їй відмовлено через відсутність необхідного стажу роботи (20 років) та через  відсутність підстав для призначення дострокової пенсії за віком згідно статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.53-54).
07 вересня 2020 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 115 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне стархування".
Листом від 28.09.2020 №0600-0329-8/52045 відповідач повідомив, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог вказаного Закону, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності вказаного Закону.
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами. Згідно з пунктом 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містять неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки з наказів, особові рахунки, відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, письмові трудові угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
До страхового стажу не зараховано період роботи з 06.12.1988 по 24.03.1992 в Житомирській фабриці "Житичі", відповідно до записів № 15-17 трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки існує невідповідність печатки, а саме, запис про звільнення завірено печаткою Українського державного концерну місцевої промисловості "УКРМІЩЕПРОМ" концерн "Полісся", що не відповідає вимогам п.2.15 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників" №58 від 29.07.1993. Додатково повідомляємо, що довідка №71 від 14.09.2020 також не містить відомостей щодо зміни назви організації. Згідно поданих документів страховий стаж становить 16 років 9 місяців 10 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тому рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 15 вересня 2020 року у призначенні пенсії позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 20 років. Додатково повідомлено, що у разі подання заяви до 06 грудня 2020 року для розгляду питання можливості призначення пенсії за віком, з підтверджуючими документами про період трудової діяльності з 06.12.1988 по 24.03.1992 в Житомирській фабриці "Житичі", буде розглянуто питання щодо призначення пенсії за віком відповідно до п.5 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Повідомлено, що згідно ст.12 Закону позивач має можливість укласти договори про добровільну участь, що передбачає сплату особою єдиного соціального внеску за попередні періоди, в яких особа не підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. За умови сплачених внесків до страхового стажу буде зарахований період за який укладено договір про добровільну участь (а.с.68-69).
Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною третьою статті 46 Основного Закону визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно з статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Пунктом 6 частини 1 статті 92 Основного Закону визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них врегульовані Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №3551-XII).
У відповідності до пункту 1 статті 10 Закону №3551-XII чинність цього Закону, зокрема, поширюється на: сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 (далі - Закон №1058).
Статтею 1 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
У відповідності до пунктів 4 та 5 частини першої статті 115 Закону №1058-ІV, право на призначення дострокової пенсії за віком, зокрема, мають:
- військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок;
- дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, діти, які стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзацу чотирнадцятого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Аналіз наведених норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що право на призначення дострокової пенсії у особи виникає за наявності страхового стажу більше ніж 20 років та досягненню 50 років (для жінки).
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла п`ятдесятирічного віку, що не заперечується відповідачем, як і те, що позивач набула  статус особи, що має право на дострокове призначення пенсії, як член сім`ї загиблого ветерана війни.
Разом з тим, надаючи оцінку доводам апелянта щодо недостатністю у позивача підтвердженого страхового стажу, колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 у справі №240/10192/19 зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.07.2019 про призначення пенсії та прийняти рішення, з урахування висновків суду у справі.
Водночас аналізуючи висновки  рішення суду, що набрало законної сили слід звернути увагу, що суд у справі №240/10192/19 дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 17.04.1992 по 11.11.1993, з 12.11.1993 по 30.08.1994 та з 01.09.1994 по 01.02.1995 підлягають зарахуванню до її загального страхового стажу для нарахування/призначення пенсії, а тому відмова відповідач у цьому є протиправною. 
Крім того, суд ззазначив, що відповідно до виписки з персональної  облікової картки  застрахованої особи  Форми ОК-5 на ОСОБА_1 , сформованої 12.06.2018, за звітний рік 2015 у жовтні та листопаді 2015 року містяться відмітки про кількість днів стажу (61 день) та сплату страхових внесків, страхувальник - УПСЗН Богунської районної ради м.Житомира. Тобто, ще у 2018 році відповідачу були відомі зазначені відомості, проте будь-яких коригувань до облікової картки про застраховану особу не було внесено. Враховуючи те, що будь-яких коригувань про страховий стаж позивача за період з 03.10.2015 по 30.11.2015  до повторного звернення позивача із заявою про призначення пенсії у липні 2019 року до облікової картки про застраховану особу не вносилось, а лише внесено після прийняття спірного рішення, суд вважає, таке рішення протиправним.
Приписами ч.4 ст.78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відтак, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 у справі №240/10192/19 встановлено право позивача на призначення пенсії відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до положень статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Частиною 2 статті 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідач відмовляючи позивачу у призначенні дострокової пенсії у листі від 28.09.2020 №0600-0329-8/52045 зазначив щодо неможливості зарахування періоду роботи з 06.12.1988 по 24.03.1992 в Житомирській фабриці "Житичі".
Зазначено, що відповідно до записів № 15-17 трудової книжки НОМЕР_3 існує невідповідність печатки, а саме, запис про звільнення завірено печаткою Українського державного концерну місцевої промисловості "УКРМІЩЕПРОМ" концерн "Полісся", що не відповідає вимогам п.2.15 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників" №58 від 29.07.1993. Додатково повідомлено, що довідка № 71 від 14.09.2020 також не містить відомостей щодо зміни назви організації.
Повідомлено, що згідно поданих документів страховий стаж становить 16 років 9 місяців 10 днів.
Щодо вказаних обставин, суд апеляційної інстанції вказує на слідуюче.
Так, частиною 1 статті 24 Закону 1058-ІV визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до абз.1 ч.2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
За нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846  підтвердження страхового стажу для призначення пенсії здійснюється:
- за період до 01.01.2004 - на підставі документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637: трудової книжки, документів про навчання на денній формі - диплом, атестат чи посвідчення, свідоцтва про народження дітей, військового квитка, довідки організацій чи архівних установ у разі, якщо відповідні записи у трудовій книжці відсутні або містять виправлення;
- за період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Колегія суддів звертає увагу, що ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів уній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 "Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній" у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.
Як вбачається зі змісту запису №15 трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_3 встановлено факт зарахування її на роботу швачкою мотористкою в Житомирській філіал Житомирської фабрики "Житичи" (а.с.22).
Згідно запису №17 позивач звільнена за власним бажанням згідно запису від 24.03.1992 (а.с.22 зворот).
Водночас відповідач обґрунтовуючи підстави відмови у зарахування вказаного періоду до стажу роботи вказує на невідповідність печатки підприємства, що засвідчує звільнення позивача, зокрема: запис про звільнення завірено печаткою Українського державного концерну місцевої промисловості "УКРМІЩЕПРОМ" концерн "Полісся", що не відповідає вимогам п.2.15 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників" №58 від 29.07.1993.
Відповідно до п.2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, якщо за час роботи  працівника  назва   підприємства змінюється, то  про це окремим порядком у графі 3 трудової  книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа перейменоване на таке-то", а у графі 4 проставляється  підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.
На спростування вказаних обставин позивачем до матеріалів справи надано копію довідки ПАТ "Житичі" від 28.09.2020 №77, що видана ОСОБА_1 про те, що вона дійсно працювала швачкою на Житомирському філіалі Житомирської фабрики "Житичі". Житомирська фабрика "Житичі" 18.12.1991 перейменована на Житомирське орендне підприємство ф-ка "Житичі" згідно рішення Богунської районної ради народних депутатів за №341 від 18.12.1991. На підставі виданого Богунським райвиконкомом м.Житомира 29.12.1994 свідоцтва № 02969627 про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності Житомирське орендне підприємство фабрика "Житичі" перейменоване на Акціонерне товариство закритого типу " Житичі". На підставі виданого виконкомом Житомирської міської ради 09.04.2001 свідоцтва про державну перереєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності Акідіонерне товариство закритого типу "Житичі" перейменоване на Закрите акціонерне товариство " Житичі". На підставі виданого виконкомом Житомирської міської ради 23.03.2011 свідоцтва про державну перереєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності Закрите акціонерне товариство "Житичі" перейменоване на Приватне акціонерне товариство "Житичі" (а.с.62).
Зі змісту листа Житомирського виробничого об`єднання "Полісся" від 16.12.1991 №2/24-932 встановлено, що до складу Житомирського виробничо-торговельного об`єднання місцевої промисловості  "Полісся" входить орендне підприємство - Житомирська фабрика "Житичі" (а.с.66).
Колегія суддів звертає увагу, що основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.
При цьому, слід зазначити, що відповідальність за оформлення та ведення трудової книжки покладено на роботодавця. Трудова книжка оформлюється при першому прийнятті особи на роботу та при подальшому працевлаштуванні на інше місце роботи обміну не підлягає.
Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.
Таким чином позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність  стажу позивача за спірний період.
З огляду на наведене, з урахуванням відсутності  доказів, які б підтверджували, що дані, які відображені у трудовій книжці позивача, містять неправдиві або недостовірні відомості, суд вважає доводи відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу період трудової діяльності з 06.12.1988 по 24.03.1992 безпідставними.
З огляду на встановлені вище обставини, з урахуванням доказів які містяться в матеріалах справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком як дружині померлого під час проходження військової служби військовослужбовця  від 28.09.2020 №0600-0329-8/52045 є протиправним та підлягає скасуванню.
Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права. Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.
Обмеження дискреційної влади як складова верховенства права і правової держави вимагає, насамперед, щоб діяльність як держави загалом, так і її органів, включаючи законодавчий, підпорядковувалася утвердженню і забезпеченню прав і свобод людини.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", зазначив, що "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".
Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування.
Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.
Як встановлено з матеріалів справи, відповідач рішеннями з різних підстав відмовляв позивачу у призначенні пенсії достроково. Вказані відмови обґрунтовані щоразу виявленням нових недоліків у документах, що підтверджують стаж особи.
Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 по справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.
Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосовуючи механізм захисту права та його відновлення, порушеного суб`єктом владних повноважень необхідно зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення позивачу дострокової пенсії за віком як дружині померлого військовослужбовця.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сторчак В. Ю.    Курко О. П.