ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1669/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/11397/20 Категорія: на ухвалу  	Пересунько Я. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Нерушак Л. В. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       15 вересня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду  цивільних справ:

Головуючого         Нерушак Л.В. ( суддя – доповідач) 
Суддів         Єльцова В.О., Карпенко О.В.
За участі секретаря Захарченко А.Д.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ;
    відповідач     – Придніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) ;
        особа, яка подає апеляційну скаргу – ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 липня 2021 року, постановлену під головуванням судді Пересунька Я.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про оскарження виконавчих дій та зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

       17.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про оскарження виконавчих дій та зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди.
       25 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк у сім календарних днів із дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.
       Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) – визнано неподаною та повернуто позивачу.
       Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив ухвалу суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. 
       В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що позовна заява була незаконно повернута позивачеві, у зв`язку з порушенням норм права.
Скаржник вважає, що суд першої інстанції порушив норми ст. 185 ЦПК України, так як позбавив позивача права усунути недоліки позовної заяви. Він вказує, що ухвалу від 25.11.2020 року першої інстанції на сьогоднішній день не отримав по вині суду.
       Крім того, ОСОБА_1 вважає, що судом порушено ст. 4 ЦПК України, так як його позбавлено права доступу до суду.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу від 06.07.2021 року про повернення позовної заяви та ухвалити нову постанову. Забезпечити безоплатну правову допомогу. Звільнити від сплати судового збору.
       Відзив на адресу Черкаського апеляційного суду на апеляційну скаргу відповідачем не надано.
У відповідності до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
       Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону, оскільки судом не було порушено норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали.
       Згідно статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких забезпечення права на апеляційний перегляд справи, розумні строки розгляду справи судом.
       Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
       Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення позивачеві позовної заяви виходив із того, що позивач ОСОБА_1 не усунув недоліки позовної заяви, які були зазначені в ухвалі суду від 25.11. 2020 року, у встановлений судом семиденний строк, суд неодноразово протягом періоду часу з листопада 2020 року до липня 2021 року направляв ОСОБА_1 копію ухвали про залишення без руху його позову, але позивач не отримував ухвалу, тому суд прийшов до висновку про повернення позовної заяви позивачу на підставі частини 3 статті 185 ЦПК України, оскільки позивач не виконав вимоги суду щодо недоліків позовної заяви.
       Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що ухвала про залишення позову без руху ОСОБА_1 не виконана, а тому суд прийшов до висновку, що слід повернути позовну заяву ОСОБА_1 . Суд першої інстанції вказав, що з часу подання позову до суду (листопад 2020 року) та станом на 06 липня 2021 року позивач провадженням у справі не цікавився, судову кореспонденцію не отримував, хоча мав можливість особисто в суді дізнатися про рух поданої ним заяви.
       Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції, оскільки такі висновки повністю відповідають обставинам справи та вимогам закону, судом не допущено порушення вимог процесуального права, що є підставою для залишення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції без змін.
       Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 17.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про оскарження виконавчих дій та зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано йому строк для усунення недоліків позовної заяви у сім календарних днів із дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.
Пунктами 2–9 частини третьої статті 175 ЦПК України встановлюються вимоги до змісту позовної заяви.
       Відповідно до частин першої та другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.          
       В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
       Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
       Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.
Нормами ЦПК України не встановлено окремого порядку вручення позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху.
       Проте, частиною 1 статті 258 ЦПК України визначено, що ухвала є судовим рішенням.
       Порядок вручення судового рішення, визначений у статті 272 ЦПК України, частина 11 якої встановлює, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
       Так, в матеріалах справи наявні докази направлення судом копії ухвали про залишення позовної заяви в паперовому вигляді, що підтверджується супровідним листом від 05 лютого 2021 року (а.с.9), супровідним листом від 15.03.2021 року (а.с.11), супровідним листом від 06.05.2021 року (а.с.12).
       Як вбачається з матеріалів справи, вище вказана ухвала суду про залишення позовної заяви без руху направлялась позивачу ОСОБА_1 на його адресу, зазначену у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 тричі, але направлена судова кореспонденція адресатом не отримувалась та поверталась до суду «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 10, а. с.13).
       Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України імперативно визначено, що учасники справи, зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
       Статтею 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
       У відповідності до положень ст. 121 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку.
       Цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності та змагальності сторін, особа на власний розсуд здійснює своє право на захист і розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, зловживання правом не допускається.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. 
       Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено у  ст. 129 Конституції України.
       В той же час, практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду виходить з того, що кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури і вимоги про необхідність сплати судових витрат не є обмеженням права доступу до суду при забезпеченні належного балансу між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з однієї сторони, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з - іншої.
       Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, так як обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», рішення від 03 квітня  2008 року у справі «Пономарьов проти України»). 
       Виконуючи вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з метою забезпечення права скаржника на розгляд справи та забезпечення справедливої процедури районний суд вичерпав, передбачені ЦПК України заходи щодо повідомлення скаржника про недоліки його апеляційної скарги, та необхідність їх усунення.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 тривалий час не цікавиться розглядом справи, хоча має таку можливість, міг особисто в суді дізнатись про рух поданого ним позову, як і міг позивач довідатися про постановлену ухвалу, яка є оприлюдненою в ЄДРСР.
Слід звернути увагу на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, але позивач не проявляв зацікавленості щодо розгляду його позову понад 8 місяців. 
Отже, станом на 06 липня 2021 року недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 25 листопада 2020 року не усунуто, позивач ОСОБА_1 попереджений судом, що в разі не усунення недоліків позовної заяви, позовна заява вважається неподаною та підлягає поверненню згідно до норм статті 185 ЦПК України, якою передбачено, якщо заявник не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається заявнику.
       З огляду на вищевикладене, враховуючи необхідність забезпечення розумних строків розгляду справи, а також те, що скаржник ОСОБА_1 не виконує належним чином своїх обов`язків, передбачених ст. 43 ЦПК України, не проявляє необхідної зацікавленості у розгляді своєї скарги, а також, приймаючи до уваги висновки, викладені у рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України», де було констатовано, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, що свідчить про недобросовісність використання позивачем своїх процесуальних прав.
       Доводи скаржника ОСОБА_1 зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно визнання не поданою та повернення позовної заяви, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, які обґрунтовано спростовані районним судом.
       З огляду на вище викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що доводи скаржника не підлягають задоволенню, оскільки вони є помилковими, безпідставними, спростовуються вимогами чинного законодавства, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про визнання позовної заяви неподаною і повернув позивачеві позовну заяву, який не виконав вимоги суду та не усунув недоліків позову.
       Таким чином, доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а тому підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відсутні за доводами апеляційної скарги.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню, оскільки постановлена з дотриманням норм процесуального законодавства, тому залишається в силі, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 
Керуючись ст.ст. 30, 187, 367, 368, 374, 375 , 381, 382, 384 ЦПК України апеляційний суд, -

                                       п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про оскарження виконавчих дій та зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складений 20.09. 2021 року. 

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.О. Єльцов

О.В. Карпенко