П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/5337/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян Марина Бондівна   
Суддя-доповідач -  Моніч Б.С.   
23 вересня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Моніча Б.С. 
суддів:  Шидловського В.Б.  Капустинського М.М. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Довганюк В.В., 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕНВІС" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ
Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРЕНВІС" звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПC у Вінницькій області , в якому просило:
визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Вінницькій області щодо відмови Товариству з обмеженою відповідальністю "ГРЕНВІС" у списанні, у порядку визначеному для списання безнадійного податкового боргу, штрафних санкцій, нарахованих згідно податкових повідомлень рішень від 23.12.2020 №0039760416 про зобов`язання сплатити штраф у сумі 56419,83 грн та від 23.12.2020 №0039750416 про зобов`язання сплатити штраф у сумі 339278,59 грн, що залишилися несплаченими на дату повної сплати податкового боргу в сумі 564198,30 грн та 1696392,95 грн;
зобов`язати Головне управління ДПС у Вінницькій області списати, у порядку визначеному для списання безнадійного податкового боргу, штрафні санкції, нараховані Товариству з обмеженою відповідальністю "ГРЕНВІС" згідно податкового повідомлення рішення від 23.12.2020 №0039760416 про зобов`язання сплатити штраф у сумі 56419,83 грн, та від 23.12.2020 №0039750416 про зобов`язання сплатити штраф у сумі 339278,59 грн, що залишилися не сплаченими на дату повної сплати податкового боргу в сумі 564198,30 грн та 1696392,95 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Товариство звернулося до податкового органу із заявою №9 від 18.01.2021, в якій просило провести списання застосованих штрафних санкцій по вищевказаних податкових повідомленнях-рішеннях відповідно до вимог п. 2-3 підрозділу 10 розділ XX ПК України, якими передбачено списання штрафних санкцій та пені, що залишились не сплаченими на дату повної сплати основної суми податкового боргу, що виник станом на 01.11.2020 та за умови сплати поточних податкових зобов`язань у повному обсязі.
За результатом розгляду цієї заяви, відповідач відмовив у списанні наведеної заборгованості.
На думку позивача, відмова відповідача у списанні застосованих штрафних санкцій щодо позивача є безпідставною та протиправною.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Вінницькій області щодо відмови Товариству з обмеженою відповідальністю "ГРЕНВІС" у списанні, у порядку визначеному для списання безнадійного податкового боргу, штрафних санкцій, нарахованих згідно податкових повідомлень рішень від 23.12.2020 року №0039760416 про зобов`язання сплатити штраф у сумі 56419,83 грн та від 23.12.2020 року №0039750416 про зобов`язання сплатити штраф у сумі 339278,59 грн, що залишилися несплаченими на дату повної сплати податкового боргу в сумі 564198,30 грн та 1696392,95 грн.
3обов`язано Головне управління ДПС у Вінницькій області списати, у порядку визначеному для списання безнадійного податкового боргу, штрафні санкції нараховані Товариству з обмеженою відповідальністю "ГРЕНВІС", згідно податкового повідомлення рішення від 23.12.2020 року №0039760416 про зобов`язання сплатити штраф у сумі 56419,83 грн, та від 23.12.2020 року №0039750416 про зобов`язання сплатити штраф у сумі 339278,59 грн, що залишилися несплаченими на дату повної сплати податкового боргу в сумі 564198,30 грн та 1696392,95 грн.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕНВІС" судові витрати із сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області у розмірі 2270 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судом встановлено, що відповідно до акту перевірки №3525/02-32-0416/34122034 від 26.11.2020, Головним управлінням ДПC у Вінницькій області встановлено порушення позивачем пункту 57.1, 57.3 статті 57, пункту 50.1 статті 50, пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України – несвоєчасно сплату узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за листопад 2019 року – вересень 2020 року.
Податковий борг позивача виник на підставі податкових повідомлень-рішень форми "Н" від 04.08.2020 №0028195504, форми "Ш" від 17.12.2019 №0066395504, форми "Н" від 21.04.2020 №0015745504; уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість за квітень 2020 (дата реєстрації в податковому органі 10.04.2020 вх. №9075813094); податкового повідомлення-рішення форми "Н" від 01.04.2020 №0003450514; податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2020 (дата реєстрації в податковому органі 18.02.2020 вх. №9028400315) та за червень 2020 (дата реєстрації в податковому органі 20.07.2020 вх. №9171576804); податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 17.01.2020 №0000660514; уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість за січень 2020 (дата реєстрації в податковому органі 19.01.2020 вх. №9000259802) та за лютий 2020 (дата реєстрації в податковому органі 18.02.2020 вх. №9028436571); податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2020 (дата реєстрації в податковому органі 20.08.2020 вх. №9206343368); уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість за вересень 2020 (дата реєстрації в податковому органі 28.09.2020 вх. №9245447634); податкових повідомлень-рішень форми "ПН" від 17.01.2020 №0000670514 та форми "ПС" від 28.05.2020 №0017835504; податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2020 (дата реєстрації в податковому органі 17.04.2020 нх№9083715863); уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість за грудень 2019 (дата реєстрації в податковому органі 18.12.2019 вх. №9305134887) та за вересень 2020 (дата реєстрації в податковому органі 28.09.2020 вх. №9245447634); податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2020 (дата реєстрації в податковому органі 19.03.2020 вх. №9057701911), за жовтень 2019 (дата реєстрації в податковому органі 18.11.2019 вх. №9274335929); уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань і податку на додану вартість за грудень 2019 (дата реєстрації в податковому органі 19.12.2019 вх. №9305796084) та за червень 2020 (дата реєстрації в податковому органі 17.06.2020 вх. №91384478752); даних ІС "Податковий блок".
Згідно з інтегрованою карткою платника податків ТОВ "ГРЕНВІС" "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів ( робіт, послуг)" по коду платежу 14010100 погашений 4 грудня 2020 року.
На підставі акту перевірки №3525/02-32-0416/34122034 від 26.11.2020, відповідачем 23.12.2020 винесено податкові повідомлення-рішення №0039760416 та №0039750416, якими за порушення строків сплати сум грошових зобов`язань з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) застосовано штрафні санкції в розмірі 56419 грн 83 коп. та 339278 грн 59 коп. відповідно.
Позивачем повідомлено Головне управлінням ДПC у Вінницькій області про намір прийняти участь у процедурі, передбаченій п. 2-3 підрозділу 10 розділ XX ПК України, оскільки станом на 18.01.2021 ТОВ "ГРЕНВІС" повністю сплачено борг по грошових зобов`язаннях, що рахувалися станом на 01.11.2021 (а.с. 9).
За результатами розгляду заяви позивача, Головне управління ДПС у Вінницькій області листом від 12.02.2021 за №2508/6/02-32-04-08-18 повідомило, що оскільки вказана сума боргу в сумі 564198 грн 30 коп. та 1696392 грн 95 коп. по платежу 14010100 "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів ( робіт, послуг)" погашена до 4 грудня 2020 року, тобто до набрання чинності Законом №1072, підстав для списання штрафних санкцій та пені, що залишились не сплаченими на дату повної сплати основної суми податкового боргу, що виник станом на 01.11.2020 немає.
Не погодившись із такими діями контролюючого органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмовляючи у списанні боргу товариству з тих підстав, що борг був погашений до набрання чинності Законом №1072, контролюючий орган не врахував те, з якою метою було прийнято Закон №1072 та його суть.
Суд зазначив, що період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів для платників податків, на соціальну підтримку яких спрямовано даний Закон, є однаковим для всіх суб`єктів господарювання. Суть цього обмежувального строку полягає у тому, щоб наповнити бюджет коштами і прискорити погашення боргів наявних станом на 1 листопада 2020 року. Відтак визначальним є те, що сплата має бути здійснена самостійно платником податків, не пізніше ніж у піврічний строк з дати набрання чинності законом, щоб саме у такий короткий період врегулювати борги платників податків перед державою.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕНВІС".

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, Головне управління ДПС у Вінницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що обов`язковою умовою застосування п. 2-3 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України є погашення податкового боргу протягом 6 місяців з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо соціальної підтримки платників податків на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2" від 4 грудня 2020 року №1072-ІХ, що набрав чинності з 10.12.2020.
Всупереч імперативним нормам зазначеного Закону, судом першої інстанції не враховано дату відліку початку застосування положень п. 2-3 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України. 
Апелянт вказує, що податковий борг позивачем погашено до 4 грудня 2020 року, а Закон № 1072 набрав чинності 10.12.2020, отже вказані положення податкового законодавства передбачають, що податковий борг платника податку, що виник станом на 1 листопада 2020 року може бути сплачений платником податку з 10.12.2020 до 10.06.2021.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як передбачено ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно із підпунктами 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно підпункту 87.9. статті 89 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
10.12.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо соціальної підтримки платників податків на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 4 грудня 2020 року №1072-IX (далі Закон №1072-IX).
Вказаним законом підрозділ 10 розділу 20 Податкового кодексу України доповнено пунктом 2-3 такого змісту: "у разі погашення у повному обсязі грошовими коштами платниками податків протягом шести місяців з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо соціальної підтримки платників податків на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" суми податкового боргу (без штрафних санкцій, пені, крім несплачених процентів за користування розстроченням/відстроченням), що виник станом на 1 листопада 2020 року, та за умови сплати поточних податкових зобов`язань у повному обсязі, штрафні санкції і пеня, що залишилися несплаченими на дату повної сплати такого податкового боргу, підлягають списанню у порядку, визначеному для списання безнадійного податкового боргу, за заявою платника податків.
Положення цього пункту не застосовується щодо:
великих платників податків, що відповідають критеріям, визначеним підпунктом 14.1.24 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу;
осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Кодексом України з процедур банкрутства;
осіб, щодо яких наявні судові рішення, що набрали законної сили, якими розстрочено (відстрочено) стягнення податкового боргу;
банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";
осіб, які мають податковий борг з митних платежів;
осіб, які мають заборгованість зі сплати санкцій за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пені.
Штрафні санкції і пеня, що підлягають застосуванню та нарахуванню у зв`язку зі сплатою такого податкового боргу, не підлягають застосуванню та нарахуванню, а нараховані підлягають коригуванню до нульових показників.
Таким чином, зазначений пункт може бути застосований до платника податків у разі виконання наступного:
- звернення платником податків до контролюючого органу за місцем обліку його податкового боргу із заявою в довільній формі про намір скористатись зазначеною нормою Закону № 1072 та зобов`язанням щодо сплати протягом шести місяців з дня набрання чинності Закону № 1072 поточних грошових зобов`язань у повному обсязі;
- погашення основної частини податкового боргу (без штрафних санкцій, пені, крім несплачених процентів за користування розстроченням/відстроченням) платником податків грошовими коштами;
- це погашення здійснене протягом шести місяців з дня набрання чинності Закону № 1072 (тобто з 10 грудня 2020 року до 09 червня 2021 року включно);
- забезпечення платником податків своєчасної і у повному обсязі сплати поточних податкових зобов`язань із загальнодержавних та місцевих податків.
Отже, вказані положення податкового законодавства передбачають, що податковий борг платника податку, що виник станом на 1 листопада 2020 року може бути сплачений платником податку до 10.06.2021, а штрафні санкції та пеня, що залишилися не сплаченими на дату повної сплати такого податкового боргу підлягають списанню за заявою платника податків.
Суд звертає увагу, що названий Закон №1072-IX розроблений з метою покращення становища платників податків, впровадження додаткових заходів підтримки громадян та малого бізнесу у зв`язку із запровадженням протиепідемічних заходів щодо запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
При цьому, період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів для платників податків, на соціальну підтримку яких спрямовано даний Закон, є однаковим для всіх суб`єктів господарювання.
У розділі 6 Пояснювальної записки до проекту Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо соціальної підтримки платників податків на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" зазначено, що реалізація передбачених законопроектом положень дасть змогу підтримати платників податків, які зазнають суттєвих втрат внаслідок встановлення за рішенням Уряду України обмежувальних протиепідемічних заходів, сприятиме покращенню фінансового стану суб`єктів господарювання і громадян, послабленню адміністративного тиску на платників податків, оптимізації витрати часу податкових органів та ресурсів на погашення податкового боргу.
Реалізація передбачених законопроектом положень дасть змогу підтримати платників податків, які зазнають суттєвих втрат внаслідок встановлення за рішенням Уряду України обмежувальних протиепідемічних заходів, сприятиме покращенню фінансового стану суб`єктів господарювання і громадян, послабленню адміністративного тиску на платників податків, оптимізації витрати часу податкових органів та ресурсів на погашення податкового боргу.
Отже, суть обмежувального строку сплати податкового боргу платником податку, що виник станом на 1 листопада 2020 року, полягає у тому, щоб наповнити бюджет коштами і прискорити погашення боргів наявних станом на 1 листопада 2020 року. Відтак визначальним є те, що сплата має бути здійснена самостійно платником податків, не пізніше ніж у піврічний строк з дати набрання чинності законом, щоб саме у такий короткий період врегулювати борги платників податків перед державою.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно зазначив, що не може обмежуватись така соціальна підтримка для платників податків, які так само зазнали впливу періоду здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, але сплатили свої борги, що виникли станом на ту саму дату, раніше за інших.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмовляючи у списанні боргу товариству з підстав погашення боргу до набрання чинності Законом №1072, контролюючий орган не врахував те, з якою метою було прийнято Закон №1072 та його суть, тому протиправно відмовив у задоволенні заяви ТОВ "ГРЕНВІС" про списання штрафу відповідно до податкових повідомлень-рішень.
Суд також враховує і положення пункту 56.21 статті 56 ПК України, якими встановлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Таке застосування норм відповідає й основним засадам податкового законодавства, проголошеним у статті 4 ПК України.
Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі №260/81/19 від 1 липня 2020 року: за практикою ЄСПЛ, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платника податків, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справа "Сєрков проти України"; Заява №39766/05).
Слід зазначити, що існування нечіткого, суперечливого нормативного регулювання зумовлює виникнення у позивача стану правової невизначеності.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 20 червня 2019 року №6-р/2019 юридична визначеність передбачає, що законодавець повинен прагнути до чіткості та зрозумілості у викладенні норм права. Кожна особа відповідно до конкретних обставин має орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних правових наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 20 червня 2019 року №6-р/2019 законні очікування є одним, із проявів справедливості у праві й передбачають юридичну визначеність правового регулювання щодо суб`єктів права. В аспекті статті 8 Конституції України юридична визначеність означає несуперечливість такого регулювання та недопустимість його зміни з порушенням засадничих принципів права.
Верховний Суд у постанові у справі №1.380.2019.004212 від 11 листопада 2020 року сформулював такі правові висновки: отже, принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Конвенцією та Конституцією України права та свободи цієї особи.
Враховуючи у сукупності вищезазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕНВІС". 
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини у справі і дав їм юридичну оцінку у відповідності до норм матеріального права.
Матеріали справи не містять належних і достатніх доказів, які б давали підстави вважати, що відповідач довів правомірність оскаржуваного позивачем рішення.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з дослідженням усіх основних питань, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування не вбачається.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого підрозділу ДПС залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі   27 вересня 2021 року.

Головуючий	 	 	Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Шидловський В.Б.    Капустинський М.М.