ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

31 серпня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №592/8542/20 
Номер провадження 22-ц/816/1166/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Ткачук С. С. 
за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., 
сторони: 
позивач – Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради в інтересах дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідачка –  ОСОБА_4 ,
третя особа – Сумський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 – адвоката Литовченко Олени Миколаївни на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 жовтня 2020 року в складі судді Алфьорова А.М., ухваленого у м. Суми, -

в с т а н о в и в :

21 липня 2020 року Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради (далі - Служба у справах дітей) звернулась з позовом в інтересах дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 до матері дітей ОСОБА_4 про відібрання малолітніх дітей від матері без позбавлення батьківських прав у зв`язку з неналежним виконанням нею батьківських обов`язків по відношенню до дітей, передачу дітей органу опіки та піклування Сумської міської ради для подальшого їх влаштування, а також стягнення на особистий рахунок дітей аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви і до повноліття дітей.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 25 лютого 2020 року від відповідачки надійшла заява про влаштування до сім`ї патронатного вихователя малолітньої ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що заявниця не має житла та коштів для утримання дитини. Через реальну загрозу життю та здоров`ю дітей, незабезпечення матір`ю належних умов проживання дітей 16 червня 2020 року було прийняте рішення Виконавчим комітетом Сумської міської ради № 314 про негайне відібрання малолітніх дітей від матері. У зв`язку з цим просить позов задовольнити.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 жовтня 2020 року позов Служби у справах дітей задоволено.
Відібрано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без позбавлення батьківських прав, у зв`язку з неналежним виконанням матір`ю батьківських обов`язків по відношенню до дітей.
Передано ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 органу опіки та піклування Сумської міської ради для подальшого їх влаштування.
Стягнуто з ОСОБА_4 на особистий рахунок дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду – 21 липня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 – адвокат Литовченко О.М., посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_4 не була належним чином повідомлена про розгляд справи, судового рішення не отримувала. Крім того, заяву про влаштування доньки до сім`ї патронатного вихователя відповідачка не писала, а просила допомогти захистити права дітей та влаштуватися до Центру матері і дитини. Відповідну заяву писала соціальний працівник, а відповідач не вміє писати та погано читає, оскільки не має освіти. Внаслідок відібрання дітей відповідачці припинили виплачувати соціальну допомогу та стягуються аліменти.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 3-6).
ОСОБА_4 є одинокою матір`ю (а.с. 7, 8).
25 лютого 2020 року ОСОБА_4 зверталась до Служби у справах дітей із заявою про влаштування малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сім`ю патронатного виховання через відсутність у матері житла та матеріального забезпечення (а.с. 10).
25 лютого 2020 року ОСОБА_4 була попереджена про сумлінне виконання покладених на неї обов`язків по вихованню, матеріальному та іншому забезпеченню малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12).
Того ж дня, 25 лютого 2020 року, Служба у справах дітей влаштувала малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до сім`ї патронатного вихователя (а.с. 13, 14).
Рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради від 02 березня 2020 року № 104 та від 13 травня 2020 року № 236 влаштовано у сім`ю патронатного вихователя малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також продовжено строк перебування дитини у вказаній сім`ї (а.с. 15, 16).
13 березня 2020 року ОСОБА_4 зверталась до Служби у справах дітей з вимогою про повернення їй малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з покращенням її матеріального становища (а.с. 18).
Згідно з інформацією про стан сім`ї ОСОБА_4 під час соціального супроводу від 20 травня 2020 року № 532 мати малолітніх дітей не має постійного місця проживання, не зареєстрована, її родина на обліку з 2017 року, бродяжничає, часто мігрує до м. Києва. Рідні ОСОБА_4 не мають бажання постійно з нею проживати, умови проживання за адресою баби і діда матері - незадовільні (а.с. 22).
Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 16 червня 2020 року № 314 вирішено Службі у справах дітей негайно відібрати малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 від матері ОСОБА_4 у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дітей (а.с. 17).
Згідно з інформацією щодо соціального супроводу сім`ї ОСОБА_4 від 08 жовтня 2020 року № 937 мати малолітніх дітей, як і раніше, не має постійного місця проживання, не зареєстрована, її родина на обліку з 2017 року, часто їздить до своєї матері у м. Київ. Зі співмешканцем часто виникають конфлікти. Можливістю влаштуватись на проживання до Центру матері та дитини ОСОБА_4 не скористалась декілька разів підряд. Після народження третьої дитини ОСОБА_4 бродяжничала. Помешкання родичів матері дітей не пристосоване для новонародженої дитини. Тривалий період часу зв`язок між соціальними працівниками та ОСОБА_4 був відсутній, мати дітей має низький батьківський потенціал, ігнорує рекомендації та вимоги соціальних працівників, не розуміє ризиків та загроз для життя її дітей. З урахуванням викладеного, директором Сумського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ОСОБА_5 підтримано рішення щодо відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав (а.с. 41-42).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що  ОСОБА_4 не забезпечує належних умов проживання для своїх дітей, не має постійного місця проживання, а тому необхідно прийняти рішення про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків та передати дітей органу опіки та піклування для подальшого їх влаштування. Крім того, суд стягнув з відповідачки аліменти на утримання дітей до їх повноліття.
Уцілому з такими висновками суду колегія суддів повністю погоджується, проте через порушення місцевим судом вимог процесуального закону рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову, виходячи з наступного.
Повідомлення відповідача про час і місце судового розгляду повинно проводитись відповідно до вимог статей 128-130 ЦПК України. При цьому, в матеріалах справи повинні бути належні докази такого повідомлення. Якщо відповідні докази відсутні, то відповідач не може вважатися повідомленим належним чином.
Порядок вручення судових повісток чітко регламентований ст. 130 ЦПК України.
Повернення відділенням зв`язку судової повістки з причиною повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» чи «з інших причин» не можна вважати належним повідомленням особи, яка бере участь у справі, оскільки це не відповідає вимогам ст. 130 ЦПК України.
Отже, при вирішенні питання належного повідомлення відповідача про час і місце судового розгляду справи мається на увазі саме вручення відповідачеві повістки про виклик у судове засідання.
Проте, зазначених вище вимог процесуального закону суд першої інстанції не виконав, оскільки не проконтролював дотримання порядку вручення судової повістки, адресованої відповідачці ОСОБА_4 . У порядку, передбаченому ч. 10 ст. 130, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, суд учасника справи не повідомив.
Таким чином, суд першої інстанції порушив право ОСОБА_4 знати про час і місце розгляду справи, що є порушенням права на доступ до правосуддя та порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідачки ОСОБА_4 щодо якої відсутні докази належного повідомлення про час та місце розгляду справи на 12 жовтня 2020 року, тобто, допустив порушення норм процесуального права.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Отже, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 червня 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті заявлених позовних вимог.
Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.
За правилом ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Пунктами 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про охорону дитинства" кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі "Мамчур проти України", N 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року).
Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (рішення ЄСПЛ у справі "Савіни проти України", N 39948/06, § 50, від 18 грудня 2008 року).
Основні підстави для відібрання дитини зазначені у ч. 1 ст. 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній ч. 1 ст. 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.
Матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем і його представником, що сім`я ОСОБА_4 , яка фактично складається з матері та трьох її малолітніх дітей, є особливо непридатною і явно неблагополучною з огляду на відсутність постійного місця проживання матері дітей та спосіб її життя, який був предметом нагляду працівників соціальних служб та за тривалий період, починаючи з 2017 року, не змінився.

Встановивши обставини справи щодо перебування матері дітей на обліку в органі опіки та піклуванні, її винну поведінку в ухиленні від виховання своїх дітей, у свідомому нехтуванні батьківськими обов`язками, а також реальну загрозу здійснення протиправних дій відносно дітей (жебракування, бродяжництво), суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що залишення дітей у матері є небезпечним для їх життя, здоров`я і морального виховання.
Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.
Колегія суддів апеляційного суду, ураховуючи обставини справи та вимоги сімейного законодавства, вважає достатнім розмір аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_4 на особистий рахунок її дітей, у розмірі 1/2 частки її заробітку (доходу), починаючи стягнення з часу поміщення дітей до відповідного закладу органу опіки та піклування Сумської міської ради.
Таким чином, за наявності передбачених законом підстав для відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей колегія суддів апеляційного суду вважає, що позовні вимоги Служби у справах дітей підлягають задоволенню.
Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при вирішенні спору допустив порушення норм процесуального права, що згідно ст. 376 ч. 3 п. 3 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування рішення, тому рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 жовтня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог Служби у справах дітей.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 – адвоката Литовченко Олени Миколаївни задовольнити частково.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 жовтня 2020 року в даній справі скасувати і ухвалити нове судове рішення.
Позов Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради задовольнити.
Відібрати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без позбавлення батьківських прав, у зв`язку з неналежним виконанням матір`ю батьківських обов`язків по відношенню до дітей.
Передати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , органу опіки та піклування Сумської міської ради для подальшого їх влаштування.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на особистий рахунок дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/2 частки її заробітку (доходу), починаючи стягнення з часу поміщення дітей до відповідного закладу органу опіки та піклування Сумської міської ради.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук