ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

22 вересня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 749/585/21
Головуючий у першій інстанції – Кравчук М. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1308/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів:  Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,
із секретарем – Шкарупою Ю.В., 
учасники справи: заявник - головний державний виконавець Сновського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гордійко Антоніна Василівна,
стягувач - ОСОБА_1 ,
боржник - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на ухвалу Щорського районного суду Чернігівської області від 02 серпня 2021 року (місце ухвалення – м. Сновськ, дата складання повного судового рішення 02.08.2021)  у справі за поданням головного державного виконавця Сновського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гордійко Антоніни Василівни про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов"зань,
                                       В С Т А Н О В И В :
У липні 2021 року головний державний виконавець Сновського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гордійко А.В. звернулась до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов"зань. В обґрунтування посилається на те, що на виконанні Сновського ВДВС у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 54022025 щодо виконання виконавчого листа № 755/18201/16 від 06.01.2017 Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 131 540, 13 грн. Станом на 29.07.2021 борг не погашено, боржник ухилається від виконання зобов`язання. У поданні державний виконавець посилається, що згідно даних відповідей на його запити у боржника зареєстровані транспортні засоби відсутні, в органах ДФС не перебуває, отримання доходів в ДРФО  відсутня, інформація в ПФУ відсутня, останнє місце роботи не знайдено, проте згідно відповіді ДПС України боржник протягом 2017-2021 років неодноразово перетинав державний кордон України, що свідчить про наявність у нього грошових коштів.
Враховуючи, що вимоги виконавчого документа не виконані, а боржник від виконання рішення суду ухиляється, з метою належного, повного, своєчасного виконання виконавчого провадження № 54022025, яке відкрито 26.05.2014, щодо виконавчого листа № 755/18201/16 від 06.01.2017, державний виконавець просить встановити тимчасове обмеження боржнику: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 04.11.2005 р. Ніжинським МРВ УМВС України в Чернігівській області, РНОКПП НОМЕР_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань.
Ухвалою Щорського районного суду від 02.08.2021 подання головного державного виконавця Сновського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гордійко А.В. про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань, задоволено.
Тимчасово обмежено боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань у виконавчому провадженні № 54022025 з примусового виконання виконавчого листа № 755/18201/16 від 06.01.2017 Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 загальної суми заборгованості в розмірі 131540, 13 грн, з яких 129500 грн – сума основного боргу, 1959, 13 грн – пеня, 181, 00 грн – 3% річних.
Ухвала суду обґрунтована тим, що заборгованість боржником не сплачена, при цьому він обізнаний про наявність боргу, оскільки звертався до органу ДВС 23.12.2020 із заявою, у якій зазначив, що не має можливості виконати рішення третейського суду через відсутність коштів та майна та у ході виконавчого провадження мала місце часткова сплата боргу 19.03.2021, при цьому судом враховано триваюче виконавче провадження, за час якого боржник сплатив частину боргу лише один раз, при цьому встановлено, що він  здійснює постійні виїзди за межі України протягом 2021, відомостей про об`єктивну неможливість працевлаштування та скрутне матеріальне становище не надавав, що свідчить про його ухилення від покладених на нього зобов`язань.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Щорського районного суду від 02.08.2021, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні подання про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань.
За доводами апеляційної скарги оскаржувана ухвала суду постановлена при неповному з`ясуванні всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.
У скарзі заявник посилається на те, що судом залишено поза увагою факт систематичного виконання рішення, заявник зазначає, що не отримував викликів від державного виконавця протягом червня-липня 2021, крім того він не був обізнаний про передачу виконавчого провадження до Сновського РВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), оскільки зареєстрований та проживає в м. Ніжин, будь-якого нерухомого майна, а також місця роботи в м. Сновськ не має.
У відзиві на апеляційну скаргу В.о. начальника Сновського відділу ДВС у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Суми) Гордійко А.В. просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Щорського районного суду від 02.08.2021 залишити без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи відзиву є аналогічними доводам, викладеним в поданні.
Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу,  обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що на виконанні Сновського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 54022025 з примусового виконання виконавчого листа № 755/18201/16 від 06.01.2017 Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 загальної суми заборгованості в розмірі 131540, 13 грн, з яких 129500 грн – сума основного боргу, 1959, 13 грн – пеня, 181, 00 грн – 3% річних (а.с. 5).
25.05.2017 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Сімерецькою В.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54022025 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа (а.с. 6).
15.06.2021 головним державним виконавцем Сновського районного  відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гордійко А.В. було винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 54022025 (а.с. 7).
Згідно відповідей МВС України від 23.06.2021, ДФС України про наявні рахунки боржників – юридичних осіб та/або фізичних осіб – підприємців, а також рахунки, відкриті боржником – юридичною особою через свої відокремлені підрозділи, від 23.06.2021, ДФС України від 23.06.2021 про джерела доходів боржника – фізичної особи, Пенсійного фонду України від 23.06.2021 про осіб-боржників, які отримують пенсії, Пенсійного фонду України від 23.06.2021 про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, майна та джерел доходів боржника, на які можна звернути стягнення, державним виконавцем виявлено не було (а.с. 8-12).
25.06.2021 ОСОБА_2 було направлено виклик державного виконавця та зобов`язано з`явитися до державного виконавця 02.07.2021, надати пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа та надати визначені у виклику відомості щодо майна та доходів (а.с. 13).
02.07.2021 боржник за викликом не з`явився, про що 02.07.2021 об 11 год. 30 хв. було складено акт державного виконавця (а.с. 18).
Згідно відповіді Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону від 13.07.2020 ОСОБА_2 неодноразово перетинав державний кордон України (а.с. 14-17).
Задовольняючи подання державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов"зань, суд виходив з того, що заборгованість боржником не сплачена, при цьому він обізнаний про наявність боргу, оскільки звертався до органу ДВС 23.12.2020 із заявою, у якій зазначив, що не має можливості виконати рішення третейського суду через відсутність коштів та майна та у ході виконавчого провадження мала місце часткова сплата боргу 19.03.2021, при цьому судом враховано триваюче виконавче провадження, за час якого боржник сплатив частину боргу лише один раз, при цьому встановлено, що він  здійснює постійні виїзди за межі України протягом 2021, відомостей про об`єктивну неможливість працевлаштування та скрутне матеріальне становище не надавав, що свідчить про його ухилення від покладених на нього зобов`язань.
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з урахуванням наступного.
Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Згідно ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.
Відповідно до статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.
Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.
Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.
Відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.
Відтак, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питань, що пов`язані з обмеженням конституційних прав і свобод громадян, зокрема - щодо обмеження їх у праві виїзду за межі України, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.
Як вбачається з вище наведеного, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.
Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.
Саме державний виконавець зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.
З аналізу наведених положень закону вбачається, що підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є не лише наявність невиконаних зобов`язань, покладених на боржника - фізичну особу судовим рішенням, а також винна поведінка цієї особи, яка полягає в ухиленні від виконання таких зобов`язань.
Однак, задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції вищевказаних положень закону не врахував, не навів мотивів, які свідчать про винну поведінку ОСОБА_2 , як боржника у виконавчому провадженні, а тому дійшов помилкового висновку про наявність передбачених законом підстав для обмеження його у праві виїзду за межі України.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з квітня по серпень включно щомісячно на виконання виконавчого провадження № 54022025 перераховував кошти у розмірі по 1 000, 00 грн кожного місяця (а.с. 40-44), згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно боржнику належить 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 (а.с. 46), та на підставі постанови про арешт майна боржника від 26.05.2017 Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві на все нерухоме майно ОСОБА_2 накладено арешт (а.с. 46 зворот).
Крім того, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції державним виконавцем Пархоменко Є.О. було надано копію постанови про прийняття виконавчого провадження від 09.09.2021 (а.с. 70) та копію Акту державного виконавця від 21.09.2021 згідно якого 21.09.2021 боржник ОСОБА_2 з`явився до відділу ДВС на виклик державного виконавця. Письмового пояснення щодо сплати боргу не надав. Усно повідомив, що від сплати боргу не відмовляється, сплачувати буде по мірі можливості. Ніде не працює (а.с. 71).
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Тому, державний виконавець, звертаючись до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов"зань, повинен був належним чином обґрунтувати його та надати суду докази на підтвердження доводів свого подання.
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.
Керуючись ст. 367, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                     П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Щорського районного суду Чернігівської області від 02 серпня 2021 року скасувати.
У задоволені подання головного державного виконавця Сновського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гордійко Антоніни Василівни про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов"язань - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 24.09.2021.

Головуючий                                                         Судді: