ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/10874/19                                                   Головуючий у І інстанції - Патратій О.В.
                                                                                                            Суддя-доповідач - Губська Л.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  04 серпня 2021 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          Головуючого судді:                                                                      Губської Л.В., 
          суддів:                                                                                Епель О.В., Карпушової О.В.,
          за участю секретаря                                                            Кондраток А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м.Києві, третя особа: Подільське управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, про скасування наказів, визнання недійсним висновку, поновлення на роботі,-

                                                            В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить скасувати наказ № 451 від 02.07.2018 про притягнення до дисциплінарної відповідальності, № 747 о/с від 25.07.2018 про звільнення та визнати недійсним висновок № 005394 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поновити його на роботі. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року закрито провадження у справі в частині вимог про скасування висновку № 005394. Відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду та залишено без розгляду позов ОСОБА_1 в частині вимог про скасування наказів № 451 від 02.07.2018, № 747 о/с від 25.07.2018 та поновлення на роботі, у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги наголошує, що належним чином засвідчену копію витягу з наказу № 747 о/с від 25.07.2017 він отримав лише 10.06.2019, а 26.07.2018 йому було видано копію витягу, яка складена з порушенням вимог чинного законодавства. Апелянт також зазначає, що наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності № 451 від 02.07.2018 виданий, коли він перебував на стаціонарному лікуванні з 02.07.2018 по 20.07.2018, отже наявні всі підстави для поновлення строку на подання адміністративного позову.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2019 апеляційну скаргу було залишено без руху та встановлено строк для усунення зазначених в ній недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. 
В подальшому, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 апеляційну скаргу було повернуто, у зв`язку з неусуненням недоліків, визначених ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 209 року.
Проте, за касаційною скаргою позивача, постановою Верховного Суду від 24 червня 2021 року ухвалу від 15 січня 2020 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Розгляд справи призначено на 04.08.2021.
Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, в судове засідання не прибули, тому, згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що позивач 12.06.2019 звернувся до суду з позовом, в якому оскаржує наказ № 451 від 02.07.2018 про притягнення його до   дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення та наказ № 747 о/с від 25.07.2018 про звільнення його зі служби в поліції та висновок № 005394 від 15.05.2018 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.08.2019 відкрито загальне позовне провадження та зазначено, що дослідивши подане позивачем клопотання про поновлення пропущеного строку та надані докази, на даній стадії суд позбавлений можливості вирішити питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду, тому було призначено підготовче засідання.
08.10.2019 представником відповідача подано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем місячного строку, передбаченого ч.3 ст. 122 КАС України, оскільки про звільнення позивачу стало відомо 20.07.2018 відповідно до акту про відмову від ознайомлення з наказом № 451 від 02.07.2018.
В підготовчому засіданні 24.10.2019 ухвалою суд залишив позовну заяву без руху та встановив позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням інших поважних причин, які стали підставою для пропуску цього строку. Також суд попередив позивача, що якщо заяву не буде подано ним в зазначений строк або вказані підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, позовну заяву буде повернуто.
13.11.2019 позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому він, посилаючись на те, що відповідач не скориставшись своїм правом на подання відзиву у визначений судом строк, подав клопотання про залишення позову без розгляду, що є зловживанням з боку  відповідача своїми процесуальними правами,  водночас, на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду посилався на те, що запис у його трудовій книжці був здійснений з порушенням п.2.3. «Інструкції про порядок ведення трудових книжок», а отже  він є   недійсним. Крім того, належним чином засвідчену копію витягу з наказу № 747 о/с від 25.07.2017 він отримав лише 10.06.2019, а 26.07.2018 йому було видано копію витягу, яка складена з порушенням вимог чинного законодавства. Крім того, зауважував, що наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності № 451 від 02.07.2018 був виданий під час його перебування на стаціонарному лікуванні з 02.07.2018 по 20.07.2018.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року позовну заява в частині оскарження наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення залишено без розгляду з підстав пропуску місячного строку звернення до суду, а в частині оскарження висновку закрито провадження у справі з підстав неналежності спору в цій частині до розгляду адміністративним судом.
Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції правильними з огляду на наступне.
Так, згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
При цьому, за приписами ч.ч. 1,2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 
В свою чергу, частиною п`ятою цієї статті визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Також, частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України (КЗпП) працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Статтею 47 КЗпП України     передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у     ст. 116 КЗпП України. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.
Тобто, системний аналіз норм КАС та КЗпП дозволяє дійти висновку, що для звернення до суду у справах про звільнення встановлено місячний строк, який обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Відповідний   правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 9901/821/18.
Тобто, на відміну від інших трудових спорів, де строк звернення до суду обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, місячний строк для звернення до суду за вирішенням спору про поновлення на роботі обчислюється не інакше як з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Початком перебігу місячного строку для звернення     особи до суду з позовом про поновлення на роботі слід вважати день вручення наказу про звільнення або день видачі трудової книжки.
В матеріалах справи міститься розписка, відповідно до якої позивач отримав трудову книжку - 26.07.2018, а також витяг з наказу № 747 о/с від 25.07.2018 про звільнення ОСОБА_1 , в якому ОСОБА_1 власноруч зроблено відмітку про отримання оригіналу наказу та зазначено дату - 26.07.2018.
При цьому, як вірно було зазначено судом першої інстанції, перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 02.07.2018 по 20.07.2018 під час прийняття наказу № 451 від 02.07.2018 також не є поважною причиною для поновлення строку звернення до суду, оскільки, навіть рахуючи з 20.07.2018, місячний строк на звернення до суду також сплив.
Колегія суддів не приймає доводи позивача щодо здійснення запису у трудовій книжці з порушенням вимог Інструкції, оскільки дана обставина жодним чином не впливає на строк звернення до суду.
Таким чином, проаналізувавши матеріали справи та дослідивши докази, надані позивачем на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про пропуск цього строку.
Колегія суддів зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 28.02.2020 року по справі №120/1560/19-а.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000, пункт 33).
Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.
Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом в ухвалах від 17.04.2018 у справі № 9901/473/18, від 11.03.2019 у справі № 9901/95/19, від 08.04.2019 у справі № 9901/138/19 та від 03.06.2019 у справі № 640/3940/19.
При цьому, колегія суддів зауважує, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду. З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду в частині оскарження наказів.
Щодо оскарження висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 005394, суд першої дійшов правильного висновку, що виданий Київською міською наркологічною клінікою «Соціотерапія» Міністерства охорони здоров`я України щодо результатів медичного огляду, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а отже не є публічно-правовим спором та не належить до юрисдикції адміністративних судів.
Таким чином враховуючи встановлені у справі обставини за результатом апеляційного розгляду справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви в частині без розгляду, а в іншій частині - для закриття провадження.
В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи переконливих доводів, які б були безпідставно залишені поза увагою суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                                      Л.В. Губська

Судді:                                                                                                               О.В. Епель

                                       
                                                                                                                             О.В. Карпушова