УХВАЛА

05 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 380/5463/20
адміністративне провадження № К/9901/22225/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів-  Кашпур О.В., Шевцової Н.В.
перевірив касаційну скаргу Львівської обласної прокуратури на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Львівської області про стягнення вихідної допомоги при звільненні, 
В С Т А Н О В И В:
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Прокуратури Львівської області, в якому просила визнати протиправними дії відповідача та стягнути з Прокуратури Львівської області на її користь невиплачену при звільненні вихідну допомогу в розмірі 22741,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що її звільнено з органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», однак при звільненні відповідач не провів з нею повного розрахунку. Посилаючись на те, що Законом України «Про прокуратуру» не врегульовано питання виплати вихідної допомоги у зв`язку із звільненням на підставі зазначеної норми, позивач вважає, що  застосуванню підлягають положення     Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).     
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року, позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Прокуратури Львівської області щодо ненарахування та невиплати позивачу вихідної допомоги у зв`язку зі звільненням в розмірі середнього місячного заробітку. Зобов`язано Прокуратуру Львівської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку     22741,00 грн.
15 червня 2021 року Львівська обласна прокуратура подала касаційну скаргу на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Заявник, посилаючись на положення пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України та необхідність відступлення від висновку Верховного Суду, на який послався суд апеляційної інстанції, просить скасувати оскаржене судове рішення та відмовити в позові. 
Предметом спору цій справі, зокрема, є стягнення невиплаченої вихідної допомоги прокурору, у зв`язку із його звільненням за ініціативою роботодавця.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій       статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції застосував висновки Верховного Суду у справі №560/3971/19, в якій Суд указав, що унесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» зміни до КЗпП України не визначають особливостей регулювання трудових відносин прокурорів, а лише передбачають, що ці особливості встановлюються спеціальним законом. Водночас, частиною п`ятою статті 51 Закону № 1697-VII та частиною четвертою статті 40 КЗпП України передбачений виключний перелік випадків коли до правовідносин щодо звільнення прокурорів не застосовуються норми КЗпП України. Разом з тим, у такий виключний перелік не включено питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурора, а отже не заборонено застосування положень статті 44 КЗпП України при вирішенні спірного питання. Верховний Суд також зазначив, що чинним національним законодавством закріплені правові гарантії щодо дотримання трудових прав працівника при його звільненні. Під гарантіями трудових прав працівників розуміють систему встановлених законодавством заходів щодо врегулювання питань, що пов`язані з порушенням трудового законодавства й вирішення трудових спорів робітників і службовців, направлених на захист їхніх трудових прав. Однією з таких гарантій є виплата працівнику, який звільняється, вихідної допомоги, що є державною гарантією, що  полягає в грошовій виплаті працівнику у випадках, передбачених законом, роботодавцем в колективному договорі або сторонами. Під вихідною допомогою зазвичай розуміють грошові суми, які виплачуються працівникові у передбачених законодавством випадках у разі припинення трудового договору з незалежних від працівника обставин.
У касаційній скарзі заявник, зокрема, зазначає про необхідність відступлення від такого висновку Верховного Суду, що застосовано судом апеляційної інстанції у цій справі, проте підставами для застосування положень пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України Львівська обласна прокуратура зазначила те, що ОСОБА_1 не пройшла атестацію і у більшості випадків позивачі одночасно звертаються до суду з вимогами щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що за висновками Верховного Суду у справі №686/20491/18 є взаємовиключними. 
Верховний Суд відхиляє такі доводи Львівської обласної прокуратури, оскільки у цьому спорі позивачем таких вимог не заявлено і вони не були предметом судового розгляду, а відповідач жодним чином не обґрунтовує таку необхідність, а лише цитує норми Закону України "Про прокуратуру" та КЗпП України. Крім того, такі аргументи носять формальний характер, не стосуються предмету спору у цій справі та не свідчать про існування обставин, що є критеріями застосування положень пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України, так як саме висловлення Верховним Судом висновку у справі №560/3971/19 наразі і вирішує проблематику таких спорів та створює умови для формування єдиної праволзастосовчої практики. Крім того, правовідносини у цивільній справі №686/20491/18 (на висновки Верховного Суду у який послався заявник) не є подібними до спірних правовідносин у цій справі, через відмінність предмета спору. 
Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та  незгоди з висновками суду апеляційної інстанції, що відповідають висновкам Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись       статтями 248, пунктом 6 частини першої 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1.     У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Львівської обласної прокуратури на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Львівської області про стягнення вихідної допомоги при звільненні відмовити.
2.       Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
3.       Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур          
                                                                                                    Н.В. Шевцова