Номер провадження: 22-ц/813/1742/21 
Номер справи місцевого суду: 521/8478/20
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.07.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 

головуючого:  Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),
суддів:          Дришлюка А.І., 
Громіка Р.Д.,
                         
        переглянув у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2020 року по справі за позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплачених бюджетних коштів у вигляді житлової субсидії, –
 
В С Т А Н О В И В: 
28 травня 2020 року Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплачених бюджетних коштів у вигляду житлової субсидії.
Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 23 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Управління соціального захисту населення в Малиновському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про призначення житлової субсидії. Для оформлення субсидії із заявою ОСОБА_1 подав декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, де у Розділі І п. 3, особи, які зареєстровані у житловому приміщенні/будинку зазначені: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Управлінням, на підставі заяви від 21 жовтня 2016 року та доданої до неї декларації, було прийнято рішення про призначення субсидії та призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року.
Згідно діючого законодавства на наступні періоди субсидія розраховувалась автоматично без особистого звернення.
27 квітня 2018 року Урядом прийнято постанову №329 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України від 28.12.2016р. №1022», якою затверджено нову редакцію Положення про порядок призначення житлових субсидій та передбачено призначення субсидій на наступний період лише на підставі нових заяв і декларацій окремим категоріям осіб, зокрема тим, члени сім`ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства.
З урахуванням прийнятих змін з травня поточного року, якщо у складі домогосподарства є, зокрема особи, члени сім`ї які не зареєстровані за адресою домогосподарства, призначення житлової субсидії здійснюється лише після подання нових заяви і декларації. Громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів проінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про обставини для перерахунку призначеної житлової субсидії, зокрема про зміни складу зареєстрованих (фактично проживаючих) у житловому приміщенні (будинку) осіб, складу сім`ї члена домогосподарства (п. 16 Положення №848).
Тобто, на отримувачів субсидії покладено обов`язок протягом 30 календарних днів повідомляти Управління про членів сім`ї, які не зареєстровані за адресою домогосподарства та встановлено відповідальність за ненадання таких відомостей або надання недостовірних відомостей.
Оскільки ОСОБА_1 не було подано до Управління нову заяву та декларацію, з відомостями про членів сім`ї, які не зареєстровані за адресою домогосподарства, Управлінням було призначено субсидію на наступний період в автоматичному режимі, з урахуванням відомостей, наданих у заяві та декларації від 23 травня 2017 року, відповідно до вимог Положення №848.
Згідно позовної заяви, ОСОБА_1 в автоматизованому режимі було призначено та розраховано житлову субсидію на період: з травня 2018 року по вересень 2018 року у розмірі 0,00 грн. (рішення від 17.08.2018 року); з жовтня 2018 року по квітень 2019 року та розраховано субсидію: з жовтня 2018 по жовтень 2018 року у розмірі 584,28 грн. (рішення від 15.11.2018 року); з листопада 2018 по листопад 2018 року у розмірі 2 022,68 грн. (рішення від 23.11.2018 року); з грудня 2018 року по грудень 2018 року у розмірі 2 026,71 грн. (рішення від 13.12.2018 року); з січня 2019 року по березень 2019 року у розмірі 2 026,71 грн. (рішення від 21.01.2019 року з квітня 2019 по квітень 2019 року у розмірі 873,65 грн. (рішення від 17.04.2018 року). 
24 липня 2019 року за вих. №579, 04 вересня 2019 року за вих. №1116 та 27 грудня 2019 року за вих. №2067 Управлінням було направлено запрошення ОСОБА_1 з проханням звернутися до Управління та надати нову заяву та декларацію для призначення субсидії.
Згідно позовної заяви, з метою перевірки достовірності даних наданих ОСОБА_1 , 15 жовтня 2019 року Управлінням було отримано відомості щодо перебування у шлюбі отримувачів субсидії, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває у шлюбі. Тобто, ОСОБА_1 протягом 30 календарних днів з дня набрання чинності постановою КМУ від 27 квітня 2018 року №329, а саме з 01.05.2018р., повинен повідомити Управління про членів сім`ї, які не зареєстровані за адресою домогосподарства, а саме про дружину. Отже, позивач вважає, що ОСОБА_1 не мав права на отримання житлової субсидії з травня 2018 року, оскільки не повідомив Управління про всіх членів сім`ї, які не зареєстровані за адресою домогосподарства, а саме про дружину.
Протоколом №22/с від 07 листопада 2019 року комісією було прийнято рішення, яким відмовлено з вересня 2019 року раніше призначену субсидію гр. ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за поданням, оскільки ним не була подана уточнена інформація щодо складу членів сім`ї домогосподарства.
23 жовтня 2019 року (вих. №4189-14-14), 04 грудня 2019 року (вих. №4846-14-14), 03 січня 2020 року (вих. №53-14-14) Відповідачу на його адресу проживання відправлено повідомлення про необхідність повернення надміру отриманої житлової субсидії за період з лютого 2019 року по квітень 2019 року у розмірі 4 927,07 грн..
Позивач стверджує, що на теперішній час надміру виплачені кошти на рахунок департаменту не повернулися, а тому позивач звернувся до суду з відповідною позовною заявою.
Справу розглянуто за відсутності сторін.
Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, неправильно застосував норми матеріального права.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.
Поштова кореспонденція направлялась відповідачу ОСОБА_1 на адресу, що наявна у матеріалах справи, однак вона поверталась до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 
Відповідно ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Згідно із ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.
Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 15 липня 2021 року. 
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду – залишити без змін.
У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
За змістом статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з травня 2017 року отримував субсидію на житлово-комунальні послуги, за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, 23 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Управління соціального захисту населення в Малиновському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про призначення житлової субсидії. Для оформлення субсидії із заявою ОСОБА_1 подав декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, де у Розділі І п. 3, особи, які зареєстровані у житловому приміщенні/будинку зазначені: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..
Управлінням, на підставі заяви від 21 жовтня 2016 року та доданої до неї декларації, було прийнято рішення про призначення субсидії та призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року.
Згідно діючого законодавства на наступні періоди субсидія розраховувалась автоматично без особистого звернення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 в автоматизованому режимі було призначено та розраховано житлову субсидію на період: з травня 2018 року по вересень 2018 року у розмірі 0,00 грн. (рішення від 17.08.2018 року); з жовтня 2018 року по квітень 2019 року та розраховано субсидію: з жовтня 2018 по жовтень 2018 року у розмірі 584,28 грн. (рішення від 15.11.2018 року); з листопада 2018 по листопад 2018 року у розмірі 2 022,68 грн. (рішення від 23.11.2018 року); з грудня 2018 року по грудень 2018 року у розмірі 2 026,71 грн. (рішення від 13.12.2018 року); з січня 2019 року по березень 2019 року у розмірі 2 026,71 грн. (рішення від 21.01.2019 року з квітня 2019 по квітень 2019 року у розмірі 873,65 грн. (рішення від 17.04.2018 року).
27 квітня 2018 року Урядом прийнято постанову №329 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України від 28.12.2016р. №1022», якою затверджено нову редакцію Положення про порядок призначення житлових субсидій та передбачено призначення субсидій на наступний період лише на підставі нових заяв і декларацій окремим категоріям осіб, зокрема тим, члени сім`ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства.
З урахуванням прийнятих змін з травня поточного року, якщо у складі домогосподарства є, зокрема особи, члени сім`ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства, призначення житлової субсидії здійснюється лише після подання нових заяви і декларації. Громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів проінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про обставини для перерахунку призначеної житлової субсидії, зокрема про зміни складу зареєстрованих (фактично проживаючих) у житловому приміщенні (будинку) осіб, складу сім`ї члена домогосподарства (п. 16 Положення №848).
Тобто, на отримувачів субсидії покладено обов`язок протягом 30 календарних днів повідомляти Управління про членів сім`ї, які не зареєстровані за адресою домогосподарства та встановлено відповідальність за ненадання таких відомостей або надання недостовірних відомостей.
24 липня 2019 року за вих. №579, 04 вересня 2019 року за вих. №1116 та 27 грудня 2019 року за вих. №2067 Управлінням було направлено запрошення ОСОБА_1 з проханням звернутися до Управління та надати нову заяву та декларацію для призначення субсидії.
Оскільки ОСОБА_1 не було подано до Управління нову заяву та декларацію, з відомостями про членів сім`ї, які не зареєстровані за адресою домогосподарства, Управлінням було призначено субсидію на наступний період в автоматичному режимі, з урахуванням відомостей, наданих у заяві та декларації від 23 травня 2017 року, відповідно до вимог Положення №848.
Пунктами 2, 7, 12 - 14 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848 (в редакції, чинній на час подання ОСОБА_1 заяви про призначення житлової субсидії) вбачається, що право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива поширюється на громадян, які проживають у житлових приміщеннях (будинках) державного та громадського житлового фонду, в тому числі, у гуртожитках, - на оплату користування житлом; приватного житлового фонду та фонду житлово-будівельних (житлових) кооперативів - на оплату утримання житла; житлового фонду незалежно від форм власності - на оплату комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.
Субсидія розраховується, виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, у тому числі осіб, призваних на строкову військову службу. Кількість зазначених осіб та їх соціальний статус визначається на початок місяця, в якому надійшло звернення за призначенням субсидії, а у разі повторного призначення субсидії на наступний період - на початок місяця, з якого призначається субсидія.
Субсидія для відшкодування витрат на оплату жилого-комунальних послуг призначається на основі середньомісячного сукупного доходу осіб, зазначених у пункті 7 цього Положення.
Для призначення субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає органу праці та соціального захисту населення заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за встановленими формами.
Після закінчення строку отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення здійснюють розрахунок субсидії на наступний період (12 місяців, календарний рік) для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому відповідному періоді. Для цього структурні підрозділи з питань соціального захисту населення збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому пунктом 13 Положення, без звернення громадянина і протягом десяти днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення щодо призначення (не призначення) субсидії та письмово інформують про прийняте рішення громадян, які зверталися.
За правилами пункту 20 Положення надання раніше призначеної субсидії припиняється, якщо громадянин приховав або свідомо подав недостовірні дані про доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на субсидію і визначення її розміру, внаслідок чого йому була надміру перерахована сума субсидії, - з місяця, в якому виявлено порушення. До таких порушень прирівняно і неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 цього Положення.
У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку.
На підставі заяви ОСОБА_1 та декларації про доходи і витрати йому було призначено житлову субсидію з травня 2017 року.
Позивач вказував, що призначення житлової субсидії на наступні періоди Управлінням здійснювалися автоматично.
27 квітня 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №329 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання такою, що втратила чинність, постанову Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 року №1022», якою Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848 викладено в новій редакції.
При цьому пунктом 2 постанови №329 установлено, що з 01 травня 2018 року призначення житлової субсидії здійснюється лише після подання нових заяв і декларації, якщо у складі домогосподарства є, зокрема особи, члени сім`ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства.
Тобто, з 01 травня 2018 року змінилися умови надання житлової субсидії, якими визначено, що призначення житлової субсидії здійснюється з урахуванням всіх зареєстрованих осіб та членів їх сімей, навіть якщо вони зареєстровані за іншими адресами.
Наявність у відповідача члена сім`ї, який не зареєстрований за адресою домогосподарства (жінки), є обставиною, яка вплинула або могла вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру.
При цьому, ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення в Малиновському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради не звертався з новою заявою та декларацією.
За розрахунком Управління соціального захисту населення в Малиновському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради розмір переплати бюджетних коштів за період з лютого 2019 року по квітень 2019 року склав 4 927,07 грн..
Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14 та у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №545/163/17, від 11 березня 2020 року у справі №328/1056/19.
Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц (провадження №14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц (провадження №61-29030св18). Висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №345/1183/17 (провадження №14-420цс19) до цієї справи не застосовується, оскільки обставини справи інші.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
Матеріали справи містять відомості про те, що на час подачі ОСОБА_1 заяви про призначення житлової субсидії та декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, він зазначив три особи, які були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , тобто у відповідності до вимог чинного законодавства на той час.
В подальшому, так само і після внесення відповідних змін до Положення з 01 травня 2018 року, Управління соціального захисту населення в Малиновському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснював призначення житлової субсидії на наступні періоди автоматично. При цьому, ОСОБА_1 не звертався до Управління з новою заявою та декларацією для призначення субсидії.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, дійшов правильного висновку про недоведеність недобросовісних дій відповідача щодо набуття ним грошових коштів у вигляді житлової субсидії.
Враховуючи відсутність умислу у відповідача на навмисне неподання інформації про особу, члена сім`ї, який не зареєстровано за адресою домогосподарства (жінки) на момент подання заяви про призначення субсидії, фактичні обставини справи, які свідчать, що у будинку АДРЕСА_1 на момент вирішення питання про отримання субсидії було зареєстровано три особи, зміни в чинному законодавстві відбулись вже після подання заяви ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для примусового повернення отриманих ОСОБА_1 коштів у вигляді житлової субсидії у сумі 4 927,07 грн..
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.
Таким чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з  характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Докази та обставини, на які Управління соціального захисту населення в Малиновському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.
 Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384, 389 ЦПК України Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради залишити без задоволення, заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено: 15 липня 2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                                              М.М.Драгомерецький 

                                                                                                             А.І.Дришлюк

Р.Д.Громік