Ухвала
 
09 липня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 607/28056/19
провадження № 61-10524ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 21 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року представник ОСОБА_3 адвокат Варода П. Б. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів в користь його повнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з продовженням навчання в твердій грошовій сумі 3 500,00 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення сином віку 23 років та просив стягнути витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 4 000,00 грн.
В обгрунтування позову зазначив, що ОСОБА_3 навчається на третьому курсі денної форми навчання Технічного коледжу Тернопільського національного університету імені Івана Пулюя, відділення інформаційних технологій, менеджменту, туризму та підготовки іноземних громадян, термін навчання з 2017 року по 2021 рік, загальна   вартість   освітньої   послуги   за    весь    період    навчання    становить   45 000,00 грн. В зв`язку з тим, що він після досягнення повноліття продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, просив позов задовольнити.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30 грудня 2020 року позов задоволено частково.
Вирішено стягувати із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі 2 200,00 грн, щомісячно, починаючи з 03 грудня 2019 року і до закінчення ОСОБА_4 навчання, або до досягнення ним 23-х річного віку.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 4 000,00 грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 21 травня 2021 рокуапеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ?ОСОБА_5 залишено без задоволення, рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30 грудня 2020 року залишено без змін.
У березні 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду  з  касаційною  скаргою  на  постанову  Тернопільського  апеляційного суду від 21 травня 2021 року у вищевказаній справі, в якій просить, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскаржуване судове рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із оспорюванням батьківства (материнства).
Предметом спору у цій справі є вимоги про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. 
Випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
При цьому Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 21 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                                              Є. В. Петров
    А. А. Калараш
       О. С. Ткачук