СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2021 р.                                                                          Справа № 922/3448/14  

Cхідний апеляційний господарський суд у складі:
Головуючий (суддя-доповідач): Судді: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача: від прокуратури: від відповідача:	 Стойка О.В.  Попков Д.О., Пушай В.І.  Склярук С.І.   Волинська Я.І.; Трофіменко О.О.; Кошарновська С.Л. (адвокат за ордером); 	
розглянувши у відкритому судовому засіданні  апеляційну скаргу	 Фізичної особи ОСОБА_1 м.Харків   	
на рішення господарського суду	 Харківської області 	
від	28.10.2014 року 	
у справі	№922/3448/14 (суддя  Жиляєв Є.М.)	
за позовом   до відповідача:    про 	Прокурора Дзержинського району м.Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради м.Харків   Фізичної особи ОСОБА_1 м.Харків    внесення змін до договору.	

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року до господарського суду Харківської області звернувся Прокурор Дзержинського району м. Харкова, в інтересах держави в особі Харківської міської ради, м. Харків (далі-Позивач) з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Степанайтіс Олександра Олександровича, м. Харків (далі-Відповідач) про внесення змін до договору оренди землі від 26.09.2005 року, шляхом визнання укладеної додаткової угоди до вказаного договору оренди землі у редакції, викладеній у позовній заяві. 
Рішенням господарського суду Харківської області від 28.10.2014 року у справі №922/3448/14 позовні вимоги задоволено, внесено зміни до договору оренди землі від 26.09.2005 року шляхом визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору оренди землі в редакції, зазначеній в позовній заяві.
Відповідач, не погодившись із прийнятим рішенням, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та ухвалити у справі 922/3448/14 нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення господарським судом норм процесуального права та неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Зокрема, заявник апеляційної скарги зазначає, що 01.02.2011 року рішенням господарського суду Харківської області у справі №57/221-10 за позовом Заступника прокурора м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова, спірний договір оренди землі від 26.09.2005 року, що укладений між Позивачем та Відповідачем за №040567100055 - розірваний. Даним рішенням з Відповідача на користь Позивача стягнуто суму заборгованості за орендну плату у розмірі 44  579,92 грн та вирішено питання про розподіл судових витрат з їх покладенням на Відповідача. Враховуючи викладене, а також той факт що рішення суду від 01.02.2011 року набрало законної сили - правовідносини між сторонами є такими, що припинилися, в силу дії закону, а тому в даній спірній ситуації відсутній предмет спору.  
          Інших доводів апеляційна скарга Відповідача не містить.
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.04.2021 року у справі №922/3448/14 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на рішення господарського суду Харківської області від 28.10.2014 року у справі №922/3448/14 та встановлено строк учасникам справи для надання заяв та клопотань, а також відзиву на апеляційну скаргу з доказами їх (доданих до них документів) надсилання іншим учасникам справи.
          Вищезазначеною ухвалою суду поновлено Відповідачу строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 28.10.2014 року у справі №922/3448/14, оскільки в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення останнього про час, дату та місце судового засідання, а поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду з позначкою «за закінченням строку зберігання» (а. с. 84, 95, 100) не є належним доказом повідомлення Відповідача про розгляд справи. В матеріалах справи наявні докази отримання представником Відповідача копії рішення суду від 28.10.2014 року лише 08.04.2021 року (а. с. 114), інших доказів отримання Відповідачем копії зазначеного рішення суду матеріали справи не містять.
          На електронну адресу Східного апеляційного господарського суду 18.05.2021 року від Позивача надійшов відзив на скаргу Відповідача, за змістом якого Позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги Відповідача, просив спірне рішення господарського суду від 28.10.2014 року у справі №922/3448/14 залишити без змін, а скаргу - без задоволення.
          Будь-яких інших заяв чи клопотань до канцелярії Східного апеляційного господарського суду в межах розгляду даної апеляційної скарги не надходило.
Представник Відповідача в судовому засіданні 07.07.2021 року підтримав доводи, що наведені ним в апеляційній скарзі, просив суд скаргу задовольнити, а спірне рішення суду першої інстанції - скасувати, провадження у справі - закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Представник Позивача підтримав доводи, що наведені ним у відзиві, просив спірне рішення від 28.10.2014 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Відповідача - без задоволення.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги Відповідача заперечував, просив суд спірне рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
          Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
          Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.
          Рішенням суду першої інстанції в межах даної справи встановлено та сторонами не оспорюється, що на підставі рішення Харківської міської ради від 27.04.2005 р. № 78/05 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції)  та подальшої експлуатації об`єктів" (а.с.18-19) між Позивачем та Відповідачем укладено Договір оренди землі від 26 вересня 2005 року (далі-Договір), який зареєстрований за №040567100055 у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" (а.с.10-12). Договір укладено строком до 01.04.2030 року.
          Департаментом земельних відносин Харківської міської ради 27.02.2014 року рекомендованим поштовим відправленням направлено на адресу Відповідача проект додаткової угоди до договору оренди землі від "26" вересня 2005 року за №040567100055, разом із листами-пропозиціями (а. с. 24-26), але Відповідач додаткову угоду не підписав.
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначав, що Відповідач всупереч вимогам чинного законодавства не виконав законні вимоги про підписання додаткової угоди до Договору, оскільки на момент звернення Позивача до суду зазначена в Договорі орендна плата не відповідала  положенням п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України та відповідних рішень Харківської міської ради. Також Позивачем було зазначено, що ухилення Відповідача від підписання додаткової угоди до договору оренди землі завдає значних збитків територіальній громаді м. Харкова у вигляді неодержаного доходу за користування земельною ділянкою комунальної власності.
Відповідач не мав можливості скористатися правом на подання відзиву на апеляційну скаргу Позивача в суді першої інстанції, оскільки не отримував відповідні ухвали суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності Позивачем наявності в нього права вимагати від Відповідача приведення Договору у відповідність до вимог законодавства шляхом внесення відповідних змін до Договору в частині розміру орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної форми власності.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній   додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.     Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими частково, з огляду на наступне.
Відповідно до матеріалів справи між сторонами 26 вересня 2005 року було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого Позивачем було передано в оренду Відповідачу земельну ділянку загальною площею 0,0247 га за адресою АДРЕСА_1 .
Підставою звернення Позивача до господарського суду з відповідною позовною заявою стало те, що Відповідач відмовився підписати додаткову угоду до Договору, якої вносилися зміни в частині орендної плати за користування земельною ділянкою.
Суд першої інстанції, проаналізувавши надані Позивачем докази та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання укладеною додаткової угоди до Договору в редакції, зазначеній в позовній заяві.
Колегія суддів вважає вищезазначений висновок суду першої інстанції необґрунтованим, виходячи з наступного.
Звертаючись до Східного апеляційного господарського суду з скаргою, Відповідачем зазначено, що 01.02.2011 року рішенням господарського суду Харківської області у справі №57/221-10 за позовом Заступника прокурора м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова, з поміж іншого, спірний договір оренди землі від 26.09.2005 року, укладений між Позивачем та Відповідачем за №040567100055 було розірвано.
Вищезазначене судове рішення набрало законної сили в порядку чинного законодавства.
Приписами ч. 5 ст. 188 ГК України, якщо  судовим  рішенням  договір  змінено  або  розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГК України, господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.
Умовами ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (в редакції чинній на момент винесення рішення суду про розірвання договору від 01.02.2011 року, далі-ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір  може  бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення  договору другою стороною  та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Приписами ч. ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору    зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що приймаючи спірне рішення судом першої інстанції було залишено поза увагою той факт, що спірний Договір до якого Відповідач просив суд внести зміни в частині розміру орендної плати шляхом визнання укладеної додаткової угоди - було розірвано рішенням господарського суду Харківської області від 01.02.2011 у справі №57/221-10. 
В судовому засіданні апеляційної інстанції Позивач та Прокурор зазначили, що були обізнані про факт розірвання Договору, оскільки самі ж ініціювали розгляд позовних вимог про розірвання Договору, проте, оскільки відповідний запис не був внесений до державного реєстру, відповідно до його відомостей спірний Договір є діючим в розумінні ст. 125 Земельного кодексу України.
Судова колегія вважає зазначені доводи безпідставними, оскільки вищенаведене норма  регулює саме момент виникнення права на оренду, а не момент припинення дії Договору, який чітко визначений вищенаведеними нормами закону.
Щодо доводів Прокурора та Позивача про невиконання Відповідачем обов`язку щодо повернення спірної земельної ділянки, то дослідження цього питання виходить за межі позовних вимог. 
Апеляційний суд зазначає, що захисту підлягає лише наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи така особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем. При цьому, відсутність порушеного права є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову.
З огляду на вищезазначене, враховуючи той факт то спірний Договір було розірвано за рішенням суду у справі №57/221-10 від 01.02.2011, його дія припинилася в момент набрання законної сили зазначеним судовим рішенням ще в 2011 році, отже відсутнє порушення прав і охоронюваних законом інтересів держави в особі Позивача внаслідок не підписання Відповідачем додаткової угоди до Договору, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги Позивача до Відповідача про внесення змін до Договору шляхом укладення додаткової угоди до Договору, так як дію спірного Договору було припинено рішенням суду у справі №57/221-10 від 01.02.2011 року.
Також, Відповідач у резолютивній частині апеляційної скарги просить суд закрити провадження у справі у справі №922/3448/14 в силу відсутності у даній справі предмета спору.
Колегія суддів звертає увагу, що у наданому Позивачем відзиві на апеляційну скаргу, Позивач зазначає, що через наявність у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей щодо дії спірного договору, а також відсутності відомостей щодо передачі  Відповідачем спірної земельної ділянки територіальній громаді м. Харкова, Позивач вважає Договір діючим, з чим згоден і Прокурор. 
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги Відповідача про закриття провадження у справі, оскільки між сторонами є відповідний спір, а тому в даному випадку відсутні підстави до закриття провадження у справі.
За таких підстав апеляційна скарг підлягає часткову задоволенню, а рішення господарського суду Харківської області від 28.10.2014 року у справі №922/3448/14 про задоволення позовних вимог про внесення змін до договору оренди землі від 26 вересня 2005 року шляхом визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору оренди землі у відповідній редакції підлягає скасуванню на підставі п.1 ч. 1 ст. 277 ГПК України через нез`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
          У справі №922/3448/14 слід прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Позивача до Відповідача про внесення змін до договору 
          Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати, понесені в суді першої та апеляційної інстанції у вигляді сплаченого судового збору слід покласти на Харківську міську раду м. Харків, стягнувши з Харківської міської ради м.Харків на користь Державного бюджету України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 218,00 грн, а також стягнувши з Харківської міської ради м. Харків на користь Відповідача витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 827,00 грн.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 м.Харків на рішення господарського суду Харківської області від 28.10.2014 року у справі №922/3448/14 - задовольнити частково.
          Рішення господарського суду Харківської області від 28.10.2014 року у справі №922/3448/14 - скасувати.
          Прийняти у справі №922/3448/14 нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Прокурора Дзержинського району м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради м. Харків до Фізичної особи ОСОБА_1 м. Харків про внесення змін до договору - відмовити.
          Судові витрати, понесені в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції, покласти на Харківську міську раду м. Харків.
          Стягнути з Харківської міської ради (61003, Харківська обл., місто Харків, майдан Конституції, буд. 7, ЄДРПОУ 04059243) на користь Державного бюджету України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 218,00 грн.     
          Стягнути з Харківської міської ради (61003, Харківська обл., місто Харків, майдан Конституції, буд. 7, ЄДРПОУ 04059243) на користь Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 827,00 грн.
          Доручити господарському суду Харківської області видати відповідні накази.
          Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.07.2021 

Головуючий суддя                                                                    О.В. Стойка

Суддя                                                                                           Д.О. Попков  

Суддя                                                                                           В.І. Пушай