Справа № 752/20543/20                                                                                                      Головуючий в суді І інстанції - Дідик М.В.  
Провадження № 33/824/1108/2021                                                                      Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И 
03 серпня  2021 року                                                                                                   м. Київ  
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,
 
секретар:                                                                                        Ганжа В.В.,
за участю:                                                                                                             
захисника                                                                                      Онищенка Т.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Онищенка Тараса Олеговича на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 04 січня 2021 року, якою:
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
 
визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
 
06 жовтня 2020 року, о 22 год. 30 хв., водій ОСОБА_1 в м. Києві по вул. Деміївській, 29, керуючи автомобілем «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на перешкоду (обмежувач для пішоходів), що призвело до пошкоджень обмежувача на пішохідному переході. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3, 2.5, 12.1 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачені ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.
Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 04 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн. на користь держави.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Онищенко Т.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 04 січня 2021 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, а отже підлягає скасуванню з наступних підстав.
В якості доказу винуватості ОСОБА_1 суд першої інстанції зазначає покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які в своїх поясненнях в судовому засіданні повідомили, як ОСОБА_1 збив обмежувальні конуси на острівку безпеки. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 003453 ОСОБА_1 притягається до відповідальності за ст.124 КУпАП, у зв`язку з порушенням п. 2.3 «б» та 12.1 Правил дорожнього руху України. Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 №003453 не зазначено жодного свідка чи потерпілого. 
Крім того, в ст.268 КУпАП визначено: «Потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду». Тобто для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП має бути встановлено факт пошкодження певного майна, а отже і наявність потерпілих, проте в матеріалах справи відсутні дані щодо пошкодження транспортних засобів, іншого майна або завданої шкоди. 
Також апелянт зазначає, протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015, а саме розділу ІХ, оскільки на схемі дорожньо-транспортної пригоди відсутні координати місця зіткнення, на зворотному боці схеми місця дорожньо-транспортної пригоди зазначаються перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засосу, які сталися внаслідок ДТП (п.6 ч.4 розділу ІХ Інструкції).
Зокрема, в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 допустив наїзд на перешкоду, але відповідно до переліку пошкоджень, на автомобілі «FORD SIERRA» д.н.з. НОМЕР_1 - відсутні пошкодження. 
Даний висновок підтвердження також тим фактом, що до протоколу не додано жодної схеми чи фото, які б надавали змогу встановити, які ж саме пошкодження автомобіль ОСОБА_1 завдав іншим автомобілям чи автомобільним дорогам.
Крім того, апелянт звертає увагу на те, що відеозапис, поданий на підтвердження факту порушення правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що в протокол про вчинення адміністративного правопорушення не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис.
Також апелянт звертає увагу на те, що під час розгляду справи судом першої інстанції не взято до уваги суперечності між протоколами про адміністративні правопорушення, що можуть свідчити про їх фальсифікацію.
Апелянт стверджує, що судом першої інстанції проігноровано очевидне порушення п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкоголю, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, відповідно до якого: «Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви». Оскільки в якості свідків залучено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , у яких з ОСОБА_1 відбувався побутовий конфлікт та які поводили себе агресивно по відношенню до нього. Обидва свідки повідомили в судовому засіданні, що блокували рух автомобіля ОСОБА_1 власним автомобілем, застосовували до нього фізичну силу, а ОСОБА_3 сидів на ньому. Після таких дій відносно ОСОБА_1 безперечно обидва свідки були зацікавлені в тому, щоб на нього було складено адміністративний матеріал, який би виправдовував їх незаконні дії.
Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги, що поліцейськими проігноровано вимогу ОСОБА_1 , щодо надання йому можливості скористатись правовою допомогою, чим порушено вимоги ст.268 КУпАП.
Захисник зазначає, що судом залишено поза увагою також той факт, що поліцейськими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 фактично введено ОСОБА_1 в оману, де на першу згоду ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння в присутності адвоката, йому повідомлено поліцейськими, що з адвокатом огляд він буде проходити потім. Більше того, після складення протоколу ОСОБА_1 не був відсторонений від керування автомобілем, та поїхав самостійно проходити огляд в КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» відповідно до висновку якого ознак сп`яніння не виявлено, що підтверджується висновком №005766.
Окрім цього, на думку апелянта, у порушення вимог ст.256 КУпАП суть правопорушення, зазначена в протоколі ДПР18 №003452 від 06.10.2020, не відповідає диспозиції, визначеній ч.1 ст.130 КУпАП, яка станом на момент складання протоколу та на теперішній час викладена в Кодексі України про адміністративні правопорушення. 
Заслухавши доповідь судді, 
пояснення захисника Онищенка Т.О., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст.280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З матеріалів справи щодо ОСОБА_1 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно по п.2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п.12.1 ПДР України).
За порушення вимог зазначених вимог ПДР України передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. 
Відповідальність за ст.124 КУпАП настає в тому разі, коли внаслідок порушення правил дорожнього руху було спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є спричинення пошкодження об`єктів, зазначених у цій статті.
Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП за змістом якого орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч.4 ст.256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція), Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
Так, частиною 1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно ж з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.п.2.5, 2.3 «б», 12.1  ПДР України, що є складом адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, підтверджується перш за все письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме даними, які містяться: 
- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 003452  від 06 жовтня 2020 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст.256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала, свідками ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та безпосередньо ОСОБА_1 ;
- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 003453  від 06 жовтня 2020 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст.256 КУпАП.
- в письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 06 жовтня 2020 року о 22 год. 30 хв. від проходження огляду на стан сп`яніння, та жодних зауважень щодо правомірності дій працівників поліції як у письмових поясненнях, так і в протоколі не указали (а.с. 4);
- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, якою зафіксовано обстановку місця події та пошкодження обмежувача на пішохідному переході від 06.10.2020 року (а.с. 3);
- відеозаписом обставин пригоди, на якому відображено, що водій ОСОБА_1 був зупинений за порушення ПДР України, під час спілкування з ним були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а тому водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, водію було роз`яснено порядок проходження огляду або за допомогою приладу «Драгер» або у медичному закладі або особа має право відмовитись від огляду. На що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в  присутності свідків.
Доводи апелянта про відсутность пошкоджень транспортного засобу, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є безпідставними, оскільки зі змісту схеми місця події, яка сталася 06 жовтня 2020 року о 22 год. 07 хв. вбачається, що були пошкоджені обмежувачі на пішохідному переході.
Доводи  апелянта про те, що ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння та не був відсторонений від керування транспортним засобом,є безпідставними. Так, на а.с.6 в матеріалах провадження міститься розписка ОСОБА_6 , який зобов`язався не передавати право керування автомобілем «Форд Сієра» НОМЕР_1 водію ОСОБА_1 до повного витверезення. Автомобіль доставлено за адресою пр. Лобановського, 152А. 
Крім того, ОСОБА_1 не ставиться у провину керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України, а порушення вимог п.2.5 ПДР України, тобто не виконання водієм вимоги працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.
Що стосується доводів апелянта  про те, що працівники поводили себе незаконно, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду. Будь-яких скарг на неправомірні дії поліцейських матеріали провадження не містять.
Що стосується доводів апелянта про те, що суть правопорушення, зазначена в протоколі ДПР18 №003452від 06.10.2020, не відповідає диспозиції, визначеній ч.1 ст.130 КУпАП, яка станом на момент складання протоколу та на теперішній час викладена в Кодексі України про адміністративні правопорушення, слід зазначити наступне.
 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, який набрав законної сили 01 липня 2020 року, була скасована адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції з одночасним запровадженням кримінальної відповідальності за такі дії.
В той же час, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 720-IX від 17 червня 2020 року, який набрав законної сили 03 липня 2020 року, були скасовані внесені Законом № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року зміни до ст.130 КУпАП.
Вказані закони розміщені на офіційному веб-сайті Верховної Ради України, та є чинними, відтак рішення суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, є законним та обґрунтованим.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону. 
Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п.п. 2.5, 2.3 «б», 12.1 ПДР України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП. 
Адміністративне стягнення, застосоване до ОСОБА_1 , відповідає положенням ст.ст.33-36 КУпАП щодо правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення та застосоване в межах санкцій ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.
Порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи не встановлено.
Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Онищенка Тараса Олеговича - залишити без задоволення.
Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 04 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                       О.М. Рудніченко