ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 606/713/21	Головуючий у 1-й інстанції Малярчук В.В. 	
Провадження № 33/817/386/21 	Доповідач - Коструба Г.І.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — адвоката Стасишина Ю. В., розглянувши в м. Тернополі у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , такого, що не працює,
В С Т А Н О В И В:
Постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Стасишин Ю. В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях адміністративного правопорушення.
Зокрема вказує, що фабула адміністративного протоколу не відповідає дійсності, оскільки в ньому не вказано хто керував автомобілем, не зазначено і характерних ознак сп`яніння ОСОБА_1 , які стали підставою для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Крім того, зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений у відсутності свідків, що є порушенням процедури оформлення матеріалів.
Стверджує, що з моменту зупинки автомобіля працівники поліції до моменту складання протоколу пройшло 2 год. 50 хв., адже протокол складений о 20 год. 45 хв., що вбачається із долучених до справи відеоматеріалів.
Посилається на те, що відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» даний захід із зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 був здійснений неправомірно та незаконно.
Зазначає, що огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу марки «Drager Alcotest 6820», який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України, оскільки даний прилад не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та є несертифікованим приладом, що відповідно до вимог Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ №1413/27858.
Одним із доводів апелянта є те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , складений з численними порушеннями закону, без всебічної та повної перевірки всіх обставин вчинення правопорушення.
На переконання апелянта, зазначені вище обставини, зважаючи на презумцію невинуватості, вказують на відсутність складу адміністративного правопорушення, що виключає притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, обставини, які наведені в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтвердженні жодним доказом у справі.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Стасишина Ю. В., який просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, виходячи з таких міркувань.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог Конституції України та ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, відповідно до оскаржуваної постанови 25 березня 2021 року, о 17 год. 55 хв. ОСОБА_1 в с. Вербівці Теребовлянського району Тернопільської області керував транспортним засобом марки «ВАЗ 11183», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Освідчення проводилося на місці за допомогою технічного приладу - газоаналізатора «Драгер алкотест 6820» проба позитивна 1,72% проміле, водій з результатом був згідний в лікарню їхати не бажав.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України “Про Національну поліцію” поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:
1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Як вбачається з матеріалів справи, інспектором СРПП ВП №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №873499, з якої вбачається, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 11183», не був пристебнутий ремнем пасивної безпеки, не пред`явив для перевірки посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, відсутня медична аптечка, чим порушив п.п. 2.1 (а), 2.3 (в), 31.4.7 (є) ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ст. 125 КУпАП. 
Враховуючи те, що вищенаведена постанова у визначеному законом порядку оскаржена не була, а отже є чинною, відсутні підстави вважати, що працівники поліції діяли без достатніх на це підстав.
Таким чином вважаю, що транспортний засіб ОСОБА_1 працівниками поліції був зупинений законно, за наявності для цього підстав.
Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п.3 ознаками алкогольного сп`яніння є:
запах алкоголю з порожнини рота;
порушення координації рухів;
порушення мови;
виражене тремтіння пальців рук;
різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно п.п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Доводи апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містить даних, які саме ознаки алкогольного сп`яніння були виявлені у нього, що слугували для подальшого огляду на стан алкогольного сп`яніння, спростовується наступним.
Під час перевірки документів та спілкування з ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема різкий запах алкоголю з ротової порожнини, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, порушення мови, тому йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера "Драгер 6820", на що він погодився. За результатами огляду у ОСОБА_1 було виявлено 1,72 % проміле алкоголю в крові, з яким він був згідний та відмовився їхати в медичний заклад.
Даний факт підтверджується долученим до матеріалів справи актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, порушення мови.
Відтак, поліцейськими був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №051179 від 25 березня 2021 р., акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також долучено до матеріалів справи роздруківку з технічного приладу "Драгер", за допомогою якого і проходив тест на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .
Зміст протоколу про адміністративне правопорушення всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.
Так, будь-які зауваження з приводу складеного поліцейськими адмінпротоколу чи інших матеріалів ОСОБА_1 не надавались та в матеріалах справи не містяться.
Вина останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також доведена відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора "Драгер 6820", на що він погодився та за результатами якого у нього було виявлено 1,72 % проміле алкоголю в крові, з яким він був згідний та відмовився їхати в медичний заклад.
Доводи апелянта про те, що жодних свідків, які б були очевидцями обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, не було, не беруться до уваги з огляду на те, що відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Посилання апелянта на те, що з моменту зупинення транспортного засобу до моменту складення з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 пройшло більше ніж 2 години, спростовуються наступним.
За ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП складається поліцейським не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 N 1103 затверджено «Інструкцію про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду». В розділі ІІ пункті 9 цієї інструкції зазначено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Відповідно, вищенаведені аргументи захисту є неспроможними.
Доводи апелянта, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу марки «Drager Alcotest 6820», який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України, є необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до листа заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18.01.2018 року на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України використання медичних виробів "газоаналізатори Drager Alcotest 6820", які були завезені та реалізовані на території України та введені у експлуатацію користувачем протягом дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10.02.2010 року по 10.02.2015 року, є можливим, а отже можуть бути використані для проведення тестування на алкоголь за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.
Згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29.12.2014 №1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» газоаналізатори Drager Alcotest виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA, Revalstrasse 1, 23560 Lubeck мають свідоцтво про державну реєстрацію № 14455/2014, у яких необмежений строк дії.
Крім цього, на роздруківці з технічного приладу «Драгер» міститься графа «останнє калібрування вимірювального засобу», яке проводилось 19.01.2021.
Враховуючи те, що міжповірочний інтервал для повірки (калібрування) газоаналізаторів не більше одного року, доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.
Таким чином, приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі матеріали, а також відеоматеріали у їх сукупності, якими і обґрунтував свої висновки.
Всі інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, інших доводів, які б могли поставити під сумнів рішення суду першої інстанції, не надано.
Відповідно приходжу до остаточного висновку про те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення судом належним чином виконані вимоги ст. ст. 23, 33 КУпАП та адміністративне стягнення застосовано в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
За таких обставин постанова судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01 червня 2021 р. підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 – адвоката Стасишина Ю. В. - відмові у її задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, скаржником не наведено і апеляційною інстанцією не встановлено.
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Стасишина Ю. В. залишити без задоволення, а постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01 червня 2021 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя