ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" вересня 2021 р.           Справа№ 910/6602/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Отрюха Б.В.
суддів:            Остапенка О.М. 
          Дикунської С.Я. 
 
секретар судового засідання Гудько А.В.
за участю представників відповідно до протоколу судового засідання від 01.09.2021
розглянувши апеляційну скаргу державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» (ДП «ДЕЦ МОЗ України»)
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 
у справі № 910/6602/21 (суддя Мандриченко О.В.)
за позовом Мерк Шарп енд Доме Корп.
до ЛЛС Ромфарм Компані Джорджія (відповідач 1);
Міністерство охорони здоров`я України (відповідач 2);
про захист порушеного права інтелектуальної власності,
ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Мерк Шарп енд Доме Корп. до ЛЛС Ромфарм Компані Джорджія (відповідач 1) та Міністерства охорони здоров`я України (відповідач 2) про захист порушеного права інтелектуальної власності в якій позивач просить:
- зобов`язати ЛЛС Ромфарм Компані Джорджія припинити порушення прав Мерк Шарп енд Доме Корп. на винахід за патентом України № 55409;
- заборонити компанії ЛЛС Ромфарм Компані Джорджія використовувати винахід (сполука каспофунгін ацетат) за патентом України № 55409 у лікарському засобі "Касполіоф", що містить сполуку каспофунгін ацетат;
- зобов`язати Міністерство охорони здоров`я України відмовити в державній реєстрації лікарського засобу "Касполіоф", у формі ліофілізату для приготування розчину для ін`єкцій 50 мг, по 1 флакону в упаковці.
Позовні вимоги обґрунтовані необхідністю захисту прав інтелектуальної власності позивача на патент України № 55409 (далі - Патент) на винахід ФАРМАЦЕВТИЧНА КОМПОЗИЦІЯ ДЛЯ ВНУТРІШНЬОВЕННОГО ВВЕДЕННЯ, СПОСІБ її ОДЕРЖАННЯ ТА СПОСІБ ЛІКУВАННЯ І /АБО ПРОФІЛАКТИКИ ГРИБКОВИХ ЗАХВОРЮВАНЬ (ВАРІАНТИ) (далі - винахід) (дата подання заявки - 15.04.1997 р., дата реєстрації - 15.04.2003 р.). Вказаним Патентом захищена сполука каспофунгін ацетат, спосіб її одержання та спосіб лікування і профілактики грибкових захворювань.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.05.2021 прийнято справу № 910/6602/21 до провадження суддею Мандриченком О.В. та відкрито провадження. 
25.05.2021 представник позивача подав суду першої інстанції клопотання в якому заявник просив суд вжити заходи забезпечення позову, а саме:
- заборонити ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" (ідентифікаційний код суб`єкта господарювання 20015794, адреса місцезнаходження 03057, м. Київ, вул. Антона Цедіка, 14) видавати висновок про рекомендацію до реєстрації лікарського засобу "Касполіоф";
- заборонити Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" вносити будь-які зміни до реєстраційних матеріалів лікарського засобу "Касполіоф", в тому числі і такі, що мають наслідком зміну назви лікарського засобу, зміну заявника або виробника, їх найменування тощо.
Зазначену заяву мотивовано тим, що невжиття вказаних вище заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення господарського суду, оскільки після видання ДП "Державний експертний центр МОЗ України" висновку про рекомендацію до реєстрації лікарського засобу "Касполіоф", МОЗ України буде зобов`язаний законом здійснити державну реєстрацію спірного лікарського засобу та видати відповідний наказ. 
Водночас, заявник вказував, що після проведення державної реєстрації лікарського засобу "Касполіоф" відповідач 1 набуде право на ввезення в Україну та реалізацію в Україні лікарського засобу, в якому використовується сполука ситагліптин та дигідрофосфат ситагліптину, які підлягають охороні за патентами України №№ 74912 та 86026.
31.05.2021 ухвалою Господарського суду міста Києва заяву Компанії МЕРК ШАРП ЕНД ДОМЕ КОРП. про забезпечення позову - задоволено та до набрання рішенням законної сили у справі № 910/6602/21 вжито заходи забезпечення позову, а саме:
- заборонено Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" до набрання рішенням у справі № 910/6602/21 законної сили видавати висновок про рекомендацію до реєстрації лікарського засобу "Касполіоф".
- заборонено Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" до набрання рішенням у справі № 910/6602/21 законної сили вносити будь-які зміни до реєстраційних матеріалів лікарського засобу "Касполіоф", в тому числі і такі, що мають наслідком зміну назви лікарського засобу, зміну заявника або виробника, їх найменування тощо.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, апелянт звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/6602/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви позивача щодо забезпечення позову.
Фактично суть апеляційної скарги зводиться до того, що: оскаржувана ухвала перешкоджає апелянту здійснювати його підприємницьку діяльність; задоволення такого заходу до забезпечення позову є, по суті, втручанням суду до дискреційних повноважень державних органів, в даному випадку МОЗ України, щодо контролю за безпечним обігом лікарських засобів шляхом їх реєстрації до прийняття відповідного рішення державним органом; вжиття такого заходу до забезпечення позову як заборона видавати висновок про рекомендацію до реєстрації лікарського засобу «Касполіоф» призведе до фактичного обмеження дискреційних повноважень Центру та МОЗ України в процедурі реєстрації лікарського засобу, в якій за результатами проведеної Центром експертизи перевіряється якість та безпечність лікарського засобу.
Згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів, апеляційну скаргу ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Отрюха Б.В., суддів: Дикунської С.Я., Андрієнка В.В.
Ухвалою суду від 13.07.2021 відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою та призначено її розгляд на 01.09.2021.
26.07.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив відмовити у її задоволенні.
03.08.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від апелянта надійшли письмові пояснення щодо відзиву на апеляційну скарг,у в яких просив апеляційну скаргу задовольнити.
Розпорядженням Керівника апарату суду №   09.1-08/3848/21 від 30.08.2021 у зв`язку з перебуванням судді Андрієнка В.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/6602/21.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2021 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя: Отрюх Б.В., судді: Остапенко О.М., Дикунська С.Я.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2021 у справі    № 910/6602/21 апеляційну скаргу ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі № 910/6602/21 було прийнято до провадження вказаною колегією суддів.
У судове засідання 01.09.2021 з`явилися представники ДП «ДЕЦ МОЗ України», Мерк Шарп енд Доме Корп. та Міністерства охорони здоров`я України.
01.09.2021 у судове засідання не з`явився представник ЛЛС Ромфарм Компані Джорджія, який повідомлявся завчасно та належним чином про час, місце та дату судового засідання, про причини нез`явлення суд не повідомлено.
Щодо повідомлення ЛЛС Ромфарм Компані Джорджія про час, місце та дату судового засідання слід зазначити наступне.
Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (частина третя статті 120 ГПК України).
Частиною 12 статті 270 ГПК України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З урахуванням вище викладеного, оскільки у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення ЛЛС Ромфарм Компані Джорджія про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги та докази надіслання судом апеляційної інстанції процесуальних документів відповідачу на належну адресу, з огляду на те, що неявка сторін не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає можливе здійснити розгляд оскаржуваного судового рішення в апеляційному порядку без участі представника ЛЛС Ромфарм Компані Джорджія.
У судовому засіданні 01.09.2021 представник ДП «ДЕЦ МОЗ України» підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав викладених у ній та просив її задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/6602/21 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви позивача щодо забезпечення позову.
Представник Мерк Шарп енд Доме Корп. у судовому засіданні 01.09.2021 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просив залишити її без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.
01.09.2021 у судовому засіданні представник Міністерства охорони здоров`я України заперечував проти вимог апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/6602/21 - без змін.
Колегією суддів на підставі частини сьомої статті 270 ГПК України надано учасникам судової справи можливість виступити у судових дебатах, яке ними реалізовано.
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги ДП «ДЕЦ МОЗ України» без задоволення, а оскаржуваної ухвали суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступних підстав.
За змістом статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У частині першій статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується:
накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 
забороною відповідачу вчиняти певні дії; 
забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;
зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 
зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 
зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 
арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;
іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно зі ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Як доцільно зауважено судом першої інстанції, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: 
розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; 
забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; 
наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; 
імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; 
запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
За змістом частин 5, 6 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі", обсяг правової охорони, що надається, визначається формулою винаходу (корисної моделі). Тлумачення формули повинно здійснюватися в межах опису винаходу (корисної моделі) та відповідних креслень.
У частині другій ст. 28 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" визначено, що використанням винаходу зокрема визнається: виготовлення продукту із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), застосування такого продукту, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого продукту в зазначених цілях, а також застосування способу, захищеного патентом, або пропонування його для застосування в Україні, якщо особа, яка пропонує цей спосіб, знає про те, що його застосування забороняється без згоди власника патенту або, виходячи з обставин, це і так є очевидним.
Відповідно до частини 1 ст. 9 Закону України "Про лікарські засоби", лікарські засоби допускаються до застосування в Україні після їх державної реєстрації, крім випадків, передбачених цим Законом.
Порядок проведення експертизи матеріалів на лікарські засоби, що подаються на державну реєстрацію (перереєстрацію), а також експертизи матеріалів про внесення змін до реєстраційних матеріалів протягом дії реєстраційного посвідчення регулюється однойменним Порядком, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України № 426 від 26.08.2005 р. (далі - Порядок № 426) та Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації) лікарських засобів і розмірів збору за їх державну реєстрацію (перереєстрацію)" від 26 травня 2005 р. № 376 (далі - Порядок № 376).
Згідно з п. 17 ч. 1 розділу II Порядку № 426 державна реєстрація готового лікарського засобу - процедура, яка проводиться відповідно до вимог чинного законодавства з метою допуску лікарського засобу до медичного застосування в Україні та внесення його до Державного реєстру лікарських засобів України.
За змістом пункту 2 Порядку № 376, державна реєстрація лікарського засобу здійснюється МОЗ на підставі заяви та результатів експертизи реєстраційних матеріалів на такий засіб, проведеної Державним експертним центром МОЗ (далі - Центр) у визначеному МОЗ порядку.
Державна реєстрація лікарського засобу, який зареєстрований компетентним органом Сполучених Штатів Америки, Швейцарії, Японії, Австралії, Канади, за централізованою процедурою компетентним органом Європейського Союзу для застосування на території таких країн чи держав - членів Європейського Союзу, здійснюється на підставі заяви та висновку Центру, складеного за результатами проведення у визначеному МОЗ порядку розгляду доданих до заяви матеріалів.
Державну реєстрацію лікарського засобу, який підлягає закупівлі за результатами закупівельної процедури, проведеної спеціалізованою організацією, яка здійснює закупівлі, на виконання угоди щодо закупівлі між МОЗ та відповідною спеціалізованою організацією, яка здійснює закупівлі, здійснює Міністерство на підставі заяви та висновку Центру, складеного за результатами проведення експертизи реєстраційних матеріалів щодо їх автентичності.
У частині 2 п. 4.1. Порядку № 426, за своїм характером зміни до реєстраційних матеріалів класифікують на:
зміни типу ІА - незначні зміни, що виявляють незначний вплив або не виявляють впливу на якість, безпеку та ефективність лікарського засобу та стосуються внесення поправок до змісту матеріалів реєстраційного досьє, поданих на момент прийняття рішення про реєстрацію лікарського засобу, і не потребують його нової реєстрації;
зміни типу ІБ - незначні зміни, які не можуть бути змінами типу ІА та типу II і не потребують нової реєстрації;
зміни типу II - будь-які зміни до матеріалів реєстраційного досьє, що не потребують нової реєстрації лікарського засобу та можуть виявляти значний вплив на його якість, безпеку та ефективність, але не можуть розглядатися як зміни типу ІА та ІБ.
Пунктом 6.17 Порядку № 426 встановлено, що за результатами експертизи Центр складає висновки щодо внесення змін до матеріалів реєстраційного досьє або змін, що потребують нової реєстрації лікарського засобу, враховуючи при цьому строк, зазначений заявником у реєстраційній формі, протягом якого заявлені зміни мають бути введені в дію.
Предметом позову є захист порушених прав інтелектуальної власності Компанії МЕРК ШАРП ЕНД ДОМЕ КОРП.  на винахід за патентом України № 55409.
Отже, з огляду на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач,  унеможливлюють лише внесення змін до Державного реєстру патентів України на винаходи та спрямовані саме на зупинення ймовірного порушення прав позивача на відповідний об`єкт інтелектуальної власності, за захистом яких він  звернувся до суду, і не мають своїм наслідком перешкоджання у здійсненні господарській діяльності відповідачів чи третьої особи.
Таким чином, наявний зв`язок між обраними позивачем заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки після видання ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" висновку про рекомендацію до реєстрації лікарського засобу "Касполіоф", Міністерство охорони здоров`я України   буде зобов`язане в силу закону здійснити державну реєстрацію спірного лікарського засобу та видати відповідний наказ.
Водночас, в даному випадку у разі внесення відповідачем-2 на підставі заяви відповідача-1 змін до реєстраційних матеріалів лікарського засобу "Касполіоф", що матимуть наслідком зміну назви лікарського засобу, зміну заявника або виробника, їх найменування, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Співрозмірність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Крім того, необхідність у застосуванні певних способів захисту у сфері інтелектуальної власності, як і вжиття заходів забезпечення позову, пов`язується, насамперед, з недопущенням розповсюдження товарів, виготовлення або введення у цивільний оборот, імпорт чи експорт яких здійснюється з ймовірним порушенням права інтелектуальної власності.
Отже, враховуючи наведене вище, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, про доцільність вжиття заходів до забезпечення позову, шляхом заборони ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" до набрання рішенням у цій справі законної сили видавати висновок про рекомендацію до реєстрації лікарського засобу "Касполіоф" та вносити будь-які зміни до реєстраційних матеріалів лікарського засобу "Касполіоф", в тому числі і такі, що мають наслідком зміну назви лікарського засобу, зміну заявника або виробника, їх найменування тощо.
Разом з тим, обраний спосіб забезпечення позову щодо заборони ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" до набрання рішенням законної сили видавати висновок про рекомендацію до реєстрації лікарського засобу "Касполіоф" та вносити будь-які зміни до реєстраційних матеріалів лікарського засобу "Касполіоф", в тому числі і такі, що мають наслідком зміну назви лікарського засобу, зміну заявника або виробника, їх найменування тощо, співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий судом захід до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.
Наведені висновки також узгоджуються з судовою практикою Верховного Суду, а саме: постановою Верховного Суду від 19.02.2021 у справі № 910/14116/20; постановою Верховного Суду від 09.07.2021 у справі № 910/6825/20; постановою Верховного Суду від 16.07.2021 у справі № 910/19065/20. 
Таким чином, суд першої інстанції, враховуючи неусунення заявником недоліків позовної заяви, належним чином оцінивши всі доводи сторін у даній справі прийшов до вірного висновку про те, що позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню позивачу - ОСОБА_1 .
Статтями 73, 74 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Приписами ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №   910/6602/21 та у даному випадку скаржниками не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про вжиття заходів забезпечення позову.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі № 910/6602/21.
Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладається судом на скаржника.
Керуючись статтями   240, 255, 267, 271, 275, 280 - 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №   910/6602/21 залишити без змін.
3. Матеріали справи № 910/6602/21 повернути до Господарського суду міста Києва. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено   статтею 287 ГПК України.

Повний текст постанови підписано 08.09.2021.

Головуючий суддя                                                            Б.В. Отрюх 

Судді                                                                                О.М. Остапенко

                                                                                С.Я. Дикунська