Ухвала                                                               
 
18 серпня2021року
м. Київ
 
справа № 483/110/19-ц
провадження № 61-11220св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., 
 
учасники справи:
позивач - заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Чорноморської сільської ради,
відповідачі: Миколаївська районна державна адміністрація Миколаївської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу першого заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Чорноморської сільської ради на постанову Миколаївського апеляційного суду від 02 червня 2021року у складі колегії суддів: Локтіонової О. В., Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
У січні 2018 року заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1                     в інтересах держави в особі Чорноморської сільської ради звернувся до суду із позовом до Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області (далі - Миколаївська РДА), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що розпорядженням Очаківської районної державної адміністрації (далі - Очаківська РДА) від 06 травня 2008 року         № 148 надано дозвіл 44 громадянам на розроблення проекту відведення земельних ділянок площею 4,4 га (0,1 га кожному) у власність для індивідуального дачного будівництва в межах території Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області.Розпорядженням Очаківської РДА від 03 жовтня 2008 року               № 388 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок                      у власність 44 громадянам України, у тому числі ОСОБА_1 , для індивідуального дачного будівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності, не наданих у власність або користування в межах території Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області (далі - Чорноморська сільська рада), а 20 жовтня 2008 року ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 4825184800:04:000:0425.
 
Розпорядження Очаківської РДА прокурор вважає прийнятим з порушенням вимог земельного законодавства, оскільки спірна земельна ділянка розташована в межах прибережної захисної смуги, відноситься до земель рекреації та на неї поширюється обмеження щодо використання для індивідуального дачного будівництва. Крім того, надання у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва суперечить містобудівній документації, а саме проекту планування та забудови Очаківського району Миколаївської області та чинному містобудівному законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам.
 
У зв`язку із виявленими порушеннями земельного законодавства та з огляду на те, що ні Миколаївська ОДА, ні Чорноморська сільська рада, до складу якої спірна земельна ділянка перейшла 26 жовтня 2018 року згідно з рішенням Очаківської районної ради № 10, не вживали заходів щодо усунення вказаних порушень, прокурор змушена звернутися з позовом до суду.
 
Посилаючись на викладене, позивач просив визнати незаконним та скасування розпорядження Очаківської РДА від 03 жовтня 2018 року № 388 у частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею по 0,10 га для індивідуального дачного будівництва в межах території Чорноморської сільської ради; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії від 20 жовтня 2008 року № 137616 для індивідуального дачного будівництва в межах території Чорноморської сільської ради та зобов`язати ОСОБА_2 повернути спірну земельну ділянку у власність сільської ради.
 
Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 лютого 2021 року у складі судді Шевиріної Т. Д. позов заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Чорноморської сільської ради задоволено. Визнано незаконним та скасовано розпорядження Очаківської РДА       від 03 жовтня 2018 року № 388 у частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 0,10 га, для індивідуального дачного будівництва в межах території Чорноморської сільської ради; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 137616 від 20 жовтня 2008 року, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010802101431 на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0,10 га з кадастровим номером: 4825184800:04:000:0425 для індивідуального дачного будівництва в межах території Чорноморської сільської ради; зобов`язано ОСОБА_2 повернути у власність держави в особі Чорноморської сільської ради земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим номером: 4825184800:04:000:0425, що розташована в межах території Чорноморської сільської ради. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що Очаківською РДА при прийнятті оспорюваного розпорядження в частині надання у власність відповідача земельної ділянки, розташованої в межах прибережної захисної смуги уздовж моря, для індивідуального дачного будівництва порушені норми земельного та водного законодавства. 
 
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 02 червня 2021 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що згідно з положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо планування використання земель» від 17 червня 2020 року            № 711-ІХ, який набере чинності 24 липня 2021 року, прибережні захисні смуги в межах населених пунктів встановлюються згідно з комплексними планами просторового розвитку територій територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, а в разі їх відсутності або якщо зазначеною містобудівною документацією межі таких смуг не встановлені, вони визначаються шириною 100 метрів від урізу води морів, морських заток і лиманів, а для інших водних об`єктів - згідно з частиною другою цієї статті. Межі прибережних захисних смуг, пляжних зон зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації та позначаються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування на місцевості інформаційними знаками. Відомості про межі прибережних захисних смуг, пляжних зон вносяться до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель (частина сьома статті 88 ВК України); генеральний план населеного пункту                             є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Послідовність виконання робіт                                  з розроблення генерального плану населеного пункту визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення), яке складається і затверджується замовником за погодженням з розробником. Обов`язковою складовою генерального плану населеного пункту є план зонування території цього населеного пункту. Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади                 з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада. Проектні рішення генерального плану населеного пункту повинні включати межі та правові режими всіх режимоутворюючих об`єктів та всіх обмежень                           у використанні земель (у тому числі обмежень у використанні земель у сфері забудови), встановлених до або під час розроблення проекту генерального плану                 (у тому числі межі та правові режими територій і об`єктів природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду, прибережних захисних смуг, водоохоронних зон, пляжних зон, інших охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель). Генеральні плани населених пунктів та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами протягом трьох місяців з дня їх подання. У разі затвердження у встановленому цим Законом порядку генерального плану населеного пункту не розробляються: проекти землеустрою щодо організації               і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів (щодо обмежень              у використанні земель, відомості про які підлягають внесенню до Державного земельного кадастру на підставі цього генерального плану населеного пункту) (стаття 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).
 
Прикінцеві та перехідні положення вказаного Закону передбачають, що містобудівна документація на місцевому рівні, затверджена до набрання чинності цим Законом, зберігає чинність. З 1 січня 2025 року внесення змін до такої документації допускається за умови приведення її у відповідність із вимогами цього Закону. Плани зонування територій, затверджені до набрання чинності цим Законом, вважаються невід`ємними складовими генеральних планів населених пунктів. У населених пунктах, у яких не затверджені плани зонування територій станом на день набрання чинності цим Законом, можуть затверджуватися плани зонування територій шляхом внесення змін до генеральних планів населених пунктів. До 1 січня 2025 року розмір прибережних захисних смуг у межах населених пунктів може змінюватися детальним планом території, розробленим з урахуванням вимог цього Закону щодо складу та змісту містобудівної документації на місцевому рівні або проектом землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, що узгоджується із затвердженою містобудівною документацією. Зазначений проект землеустрою               у такому разі затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.
 
Спірна земельна ділянка на той час знаходилася за межами населеного пункту,                  а тому на неї розповсюджувалися вимоги Водного кодексу України про дотримання двокілометрової відстані від урізу води моря.
 
Проте, з зазначеного часу відбулися зміни і земельна ділянка увійшла до меж населеного пункту села Чорноморка, затверджено Генеральний план села та прибережні захисні смуги, розташовані в селі, законодавчий орган держави прийняв Закон про те, що в межах населених пунктів прибережні захисні смуги встановлюються, серед іншого, згідно з генеральними планами населених пунктів,                    а в разі їх відсутності вони визначаються шириною 100 метрів від урізу води морів.              І хоча вказаний Закон від 17 червня 2020 року № 711-ІХ ще не набрав чинності, проте його Прикінцеві та перехідні положення регламентують, що містобудівна документація на місцевому рівні, затверджена до набрання чинності цим Законом, зберігає чинність, плани зонування територій, затверджені до набрання чинності цим Законом, вважаються невід`ємними складовими генеральних планів населених пунктів.
 
Спірна земельна ділянка на даний час перебуває в зоні садибної забудови та за межами прибережних захисних смуг.
 
З урахуванням викладеного колегія суддів констатувала, що позбавлення права власності на вказану земельну ділянку за таких обставин не можна стверджувати, що буде в інтересах суспільства, а також пропорційним легітимній меті втручання                       у право, а тому не вбачала наявності підстав для задоволення позову.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У липні 2021 року перший заступник керівника Миколаївської обласної прокуратури     в інтересах держави в особі Чорноморської сільської ради подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Миколаївського апеляційного суду від 02 червня      2021 року, в якій просить скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. У своїй касаційній скарзі посилається на те, що суд апеляційної інстанції              в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-171цс14, від 19 листопада 2014 року у справі №6-175цс14, від 19 листопада 2014 року у справі №6-182цс14, від 17 грудня                    2014 року у справі № 6-193цс14, від 24 грудня 2014 року у справі №6-206цс14,                    від 23 червня 2015 року у справі № 6-162цс15, від 01 липня 2015 року у справі                   № 6-523цс15, постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц,                   від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц, постанові Верховного Суду                     від 15 січня 2020 року у справі № 813/4060/17.
 
Також, у касаційній скарзі заявник посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах) як на підставу оскарження судових рішень. Заявник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо можливості застосування до спірних відносин Закону України від 17 червня 2020 року №711-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо планування використання земель» до набрання ним чинності.
 
У серпні 2021 року ОСОБА_2 подав до суду відзив на касаційну скаргу, згідно з яким суд апеляційної інстанції посилався на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо планування використання земель» від 17 червня 2020 року, не в контексті його застосування до спірних правовідносин, a в сенсі втрати легітимної мети втручання у право та відсутності інтересів суспільства,                          в зв`язку із набуттям законної сили цього законодавчого акта. При цьому,                                 є генеральний план с. Чорноморка, затверджений рішенням Чорноморської сільської ради від 14 грудня 2017 року № 2, яким його земельна ділянка увійшла до меж населеного пункту села та знаходиться у житловій зоні Ж-1 «Зона садибної забудови», і не перебуває в межах прибережної захисної смуги. 
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 липня 2021 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали цивільної справи, надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
30 липня 2021 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1                в інтересах держави в особі Чорноморської сільської ради до Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки, за касаційною скаргою першого заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Чорноморської сільської ради на постанову Миколаївського апеляційного суду від 02 червня          2021року призначити до судового розгляду на 22 вересня 2021 року колегією                      у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	О. В. Ступак    	
 	І. Ю. Гулейков     С. О. Погрібний