ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року	Львів	Справа № 380/7096/20 пров. № А/857/10833/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                            Мікули О. І.,
суддів          -                                                    Кушнерика М. П., Пліша М. А.,
з участю секретаря судового засідання -     Волошин М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року у справі № 380/7096/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій і бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції - Потабенко В. А.,
час ухвалення рішення - 22.04.2021 року, 
місце ухвалення рішення - м. Львів,
дата складання повного тексту рішення - 27.04.2021 року,

                                                 в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача щодо застосування при перерахунку його пенсії на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року у справі №1.380.2019.000513 норм постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та обмеження максимальним розміром при її перерахунку з 01 липня 2019 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити виплату його пенсії з 01 червня 2019 року на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2020 року у справі №1.380.2019.004251 в розмірі 35327,14 грн., без застосування норм постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та без застосування максимального розміру перерахованої пенсії.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо застосування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року у справі №1.380.2019.000513 норм постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та обмеження максимальним розміром при її перерахунку з 01 липня 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01 червня 2019 року виплату пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2020 року у справі №1.380.2019.004251, без застосування норм постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та без застосування максимального розміру перерахованої пенсії, з урахуванням виплачених коштів.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин справи, а тому підлягає скасуванню, покликаючись на те, що позивач оскаржує дії Головного управління щодо перерахунку раніше призначеної йому пенсії на виконання судового рішення. При цьому, порядок звернення до суду із заявами про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду регламентований ст.383 КАС України. Апелянт вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушених, на його думку, прав. Щодо обмеження пенсії максимальним розміром, апелянт вказує на те, що пенсія позивачу призначена з 01 грудня 2005 року, розмір призначеної пенсії не досягав максимального розміру. Оскільки перевищення відбулось під час здійснення перерахунку на виконання судового рішення, то до регулювання спірних правовідносин необхідно застосовувати положення статті 2 Закону №3668-VI, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції помилково зобов`язано здійснити перерахунок пенсії з 01 червня 2019 року, оскільки вимоги задоволено про здійснення перерахунку саме з 01 липня 2019 року. З урахуванням наведеного, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Позивач скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що правомірність застосування відповідачем обмеження його пенсії, а також застосування при перерахунку його пенсії норм Постанови №103 від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби» не була предметом судового розгляду у справі №1.380.2019.004251, а тому ним обрано правильний спосіб захисту порушеного права. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції помилково зобов`язано здійснити перерахунок пенсії з 01 червня 2019 року (правильно з 01 липня 2019 року) та на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2020 року.
Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник відповідача (апелянта) - Кожухар І. І. в судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Позивач - ОСОБА_1 в судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги відповідача, і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення.  
Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що наказом заступника Міністра оборони України  від 12 жовтня 2005 року № 43 майора ОСОБА_1 , міського голову міста Яворова, звільнено у запас за пп. "б" п. 67 (за станом здоров`я), з правом носіння військової форми одягу.
Відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 05 липня 2019 року № 2169, яка видана виконавчим комітетом Яворівської міської ради, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 травня 2017 року № 353 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268" та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" та постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" розмір грошового забезпечення за нормами чинними на 03 березня 2018 року (день, з якого змінено розмір грошового забезпечення особам, що проходять службу), за посадою міського голови становить: - посадовий оклад - 5100 грн.; - підвищення посадового окладу (47 %) - 2400 грн.; - оклад за військовим (спеціальним) званням (майор) - 1410 грн.; - надбавка за вислугу років (45 %) - 4009,5 грн.; - надбавка за виконання особливо важливих завдань (50 %) - 6479,75 грн.; - премія (300 %) - 22500 грн.
Згідно з довідкою про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 26 липня 2019 року № 3, яка видана виконавчим комітетом Яворівської міської ради, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 525 від 19 червня 2019 року "Про внесення змін у додатки до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268" розмір грошового забезпечення за нормами чинними на 25 червня 2019 року (день, з якого змінено розмір грошового забезпечення особам, що проходять службу), за посадою  міського голови становить: - посадовий оклад - 7500 грн.; - підвищення посадового окладу (26, 67 %) - 2000 грн.; - оклад за військовим (спеціальним) званням (майор) - 1410 грн.; - надбавка за вислугу років (45 %) - 4009,5 грн.; - надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи  (50 %) - 7909,75 грн.; - премія (350 %) - 33250 грн.
ОСОБА_1 05 липня 2019 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою про перерахунок пенсії  на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 05 липня 2019 року № 2169, виданої виконавчим комітетом Яворівської міської ради. До заяви долучив довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 05 липня 2019 року № 2169.
Крім того, ОСОБА_1 26 липня 2019 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою про перерахунок пенсії  на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 26 липня 2019 року № 3, виданої виконавчим комітетом Яворівської міської ради. До заяви долучив довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 26 липня 2019 року № 3.
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 06 серпня 2019 року № 3438/П-20/11.03-06, 3843/П-20/11.03-06, розглянувши заяви позивача щодо перерахунку пенсії на підставі довідок від 05 липня 2019 року № 2169 та від 26 липня 2019 року № 3, повідомлено, що чинним законодавством не передбачено індивідуального перерахунку пенсій військовослужбовцям за їхньою заявою. Крім того, у листі також було зазначено, що на даний час повідомлення з Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій відрядженим до органів місцевого самоврядування, в головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не надходило, підстав для проведення перерахунку пенсії відповідно до довідок від 05 липня 2019 року № 2169 та від 26 липня 2019 року № 3 немає, тому зазначені довідки повернуто без виконання.
Не погоджуючись із вказаними діями відповідача позивач звернувся з позовом до суду.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року у справі №1.380.004251 позовні вимоги було задоволено повністю, а саме: зобов`язано ГУПФ України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром, у зв`язку з набуттям чинності постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", у відсотковому співвідношенні 62% від загальної суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 05 липня 2019 року № 2169 з 01 березня 2018 року. Зобов`язано ГУПФ України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром, у зв`язку з набуттям чинності постанови Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 525 "Про внесення змін у додатки до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268" у відсотковому співвідношенні 62 % від загальної суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 26 липня 2019 року № 3 з 01 липня 2019 року.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2020 року у справі № 1.380.2019.004251 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року в адміністративній справі №1.380.2019.004251 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано ГУПФ України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з набуттям чинності постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 525 "Про внесення змін у додатки до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268" у відсотковому співвідношенні 62% від загальної суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 26 липня 2019 року №3, із 01 липня 2019 року, з урахуванням виплачених сум. У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Також судом встановлено, що при виконанні вищевказаного рішення відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача із 01 липня 2019 року. Однак відповідачем було проведено перерахунок пенсії із застосуванням недіючих норм постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсії особам, які були звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та із застосуванням максимального розміру перерахованої пенсії.
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 22 січня 2020 року, в якій просив надати інформацію щодо виконання рішення суду.
Відповідач у своїй відповіді від 18 серпня 2020 року №5617-5608/П-03/8-1300/20 роз`яснив позивачу порядок обчислення розміру пенсії на підставі вказаного рішення суду.
Вважаючи дії відповідача щодо перерахунку пенсії із застосуванням норм Постанови №103 та обмеженням її максимальним розміром протиправними, позивач звернувся в суд з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що ст. 43 Закону № 2262-XII не передбачено положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, а відтак застосування такого обмеження відповідачем щодо пенсії позивача є протиправним. Щодо застосування відповідачем при перерахунку пенсії норм постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", то суд вважав, що такі застосуванню не підлягають, оскільки з 05 березня 2019 року є нечинними.
Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Враховуючи вимоги ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Спеціальний Закон, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року №107-VI внесено зміни до Закону від 09 квітня 1992 року №2262-XII, а саме: доповнено ст.43 новою частиною 7, згідно з якою максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI внесено зміни до Закону №2262-XII, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII, а саме ч.7 ст.43 викладено в редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність» та доповнено реченням такого змісту «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».
Рішенням Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме: частини 7 статті 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.
Відповідно до п.2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року положення ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Згідно з ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (абзац 6 п.4 Рішення Конституційного Суду України у справі №1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України).
Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2000 року у справі №1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України вказав, що рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади.
Отже, правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України рішення від 20 грудня 2016 року у справі №7-рп/2016, є втрата чинності з 20 грудня 2016 року норм ч.7 ст.43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Викладене виключає можливість законодавчого органу України вносити зміни у норму яка визнана неконституційною, оскільки після визнання неконституційною ч.7 ст.43 Закону від 09 квітня 1992 року №2262-XII, така норма «відсутня» (виключена) у тексті Закону.
Згідно з нормами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, передбачено, що відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, він набрав чинності з 01 січня 2017 року, у ч.7 ст.43 Закону №2262-ХІІ слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».
Колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що норми ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» узгоджуються з положеннями ч.7 ст.43 Закону №2262-XII, якою було передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, яка втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016.
Отже, починаючи із 2017 року ст.43 Закону №2262-XII не передбачала положення про обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами. Внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII до ч.7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року»), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Такий висновок узгоджується з позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17, від 31 січня 2019 року у справі №638/6363/17, від 12 березня 2019 року у справі №522/3049/17 та від 31 березня 2021 року у справі №815/3000/17.
За таких обставин, підстави для обмеження пенсії позивачу не відповідають нормативному регулювання спірних правовідносин.
Крім вказаного, колегія суддів зауважує, що Конституційний Суд України в п.7 Рішення від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 висловлював правову позицію, якою зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені». Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Також Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою в Конституції України виокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17 березня 2004 року №7-рп/2004).
Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом від 09 квітня 1992 року №2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Підсумовуючи викладене у сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ч.7 ст.43 Закону №3668-VI, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016.
За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції, що дії органу Пенсійного фонду України щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром є протиправними, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром пенсії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог позивача у цій частині і доводи апеляційної скарги відповідача такого висновку суду не спростовують та зводяться до незгоди з ним.
Покликання апелянта на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24 червня 2020 року у справі №580/234/19, колегією суддів до уваги не приймаються, так як у вказаній справі інший суб`єктний склад сторін та відмінні від даної справи правовідносини, які регулюються іншими нормативно-правовими актами.
Щодо висновків суду першої інстанції про протиправність застосування відповідачем при перерахунку пенсії позивача норм постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", то будь-які спростування з цього приводу відповідачем у апеляційній скарзі не зазначені, а тому колегія суддів відповідно до ст.308 КАС України рішення суду в цій частині не переглядає.
Щодо доводів апелянта про те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушених прав, то такі колегія суддів до уваги не приймає, оскільки правомірність застосування відповідачем обмеження його пенсії, а також застосування при перерахунку його пенсії норм Постанови №103 від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби» не була предметом судового розгляду у справі №1.380.2019.004251.
Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, здійснюючи перерахунок пенсії позивача із застосуванням норм Постанови №103 від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби» та обмежуючи її максимальним розміром, діяв не відповідно до вимог закону.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 саме на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року, а також дати проведення перерахунку пенсії позивача.
Як вбачається із матеріалів справи, Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2020 року у справі № 1.380.2019.004251 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 в адміністративній справі №1.380.2019.004251 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії - скасовано та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано ГУПФ України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з набуттям чинності постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 525 "Про внесення змін у додатки до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268" у відсотковому співвідношенні 62% від загальної суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 26 липня 2019 року №3, із 01 липня 2019 року, з урахуванням виплачених сум. У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Таким чином, оскільки 22 січня 2020 року Восьмим апеляційним адміністративним судом скасовано рішення суду першої інстанції та винесено нову постанову, то саме на виконання цієї постанови необхідно визнавати протиправними дії відповідача щодо перерахунку пенсії позивача. Крім того, вказаною постановою зобов`язано ГУПФ України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01 липня 2019 року, а не з 01 червня 2019 року, як помилкового зазначено судом першої інстанції.
Отже, враховуючи викладені вище обставини справи, колегія суддів вважає доводи відповідача у наведеній вище частині частково підставними та такими, що спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а    ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 саме на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року, а також дати проведення перерахунку пенсії позивача прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду в цій частині підлягає зміні; в решті суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, правильно і повно встановив обставини справи, тому відповідно до  ст.316 КАС України  рішення суду в цій частині необхідно залишити без змін.
Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
                                                               п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду  від 22 квітня 2021 року  у справі № 380/7096/20 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо застосування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2020 року у справі №1.380.2019.004251 норм постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та обмеження максимальним розміром при її перерахунку з 01 липня 2019 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ 13814885, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) здійснити з 01 липня 2019 року виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2020 року у справі №1.380.2019.004251, без застосування норм постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та без застосування максимального розміру перерахованої пенсії, з урахуванням виплачених коштів.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ 13814885, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	М. П. Кушнерик 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 27 вересня 2021 року.