ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/994/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/5038/20 Категорія: 305010000 	Гудзенко В. Л. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н.  І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.
учасники справи: 
позивач - Уманський міський центр зайнятості;
відповідач –  ОСОБА_1 ; 
особа, яка подала апеляційну скаргу – ОСОБА_1 ;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 березня 2021 року у справі за позовом Уманського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про повернення коштів, 
в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року Уманський міський центр зайнятості звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в період з 06 серпня 2020 року по 03 листопада 2020 року ОСОБА_1 звертався до Уманського міського центру зайнятості з метою працевлаштування, у зв`язку з чим наказом Уманського міського центру зайнятості № НТ200806 від 06 серпня 2020 року на підставі поданої ним заяви від 06 серпня 2020 року, відповідно до ч. 1 ст. 43 ЗУ «Про зайнятість населення», йому було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 06 серпня 2020 року по 02 травня 2021 року. 
У заяві про надання статусу безробітного від 06 серпня 2020 року ОСОБА_1 підписався під тим, що на момент реєстрації в центрі зайнятості він проінформував про те, що не відноситься до зайнятого населення відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Також ознайомлений з правами та обов`язками безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, ОСОБА_1 дав згоду на використання, внесення до Єдиної інформаційно-аналітичної системи державної служби зайнятості та здійснення верифікації (перевірки) і моніторингу достовірності інформації, поданої ним для нарахування та отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття. 
Крім того, відповідно до пункту 4.2.7. Індивідуального плану працевлаштування безробітного №2303208600011 від 06 серпня 2020 року, ОСОБА_1 був ознайомлений з обов`язком інформувати центр зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення, надання соціальних послуг та припинення реєстрації, а також з необхідністю повернення службі зайнятості коштів у разі не повідомлення або несвоєчасного повідомлення зазначених.
Відповідно до Порядку здійснення верифікації та моніторингу державних виплат затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136, Уманським міським центром зайнятості було отримано інформацію від Міністерства фінансів щодо отримання ОСОБА_1 пенсії по віку, яку було достроково призначено з 20 серпня 2016 року.
Позивач вказує, що ОСОБА_1 , будучи ознайомленим зі своїми правами та обов`язками, як безробітного, умисно приховав факт дострокового призначення йому пенсії по віку, у зв`язку з чим незаконно отримав кошти виплачені, як допомога по безробіттю у розмірі 15572 грн. 71 коп. Тобто, він не виконав покладений на нього п.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» обов`язок своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення і надання соціальних послуг та незаконно отримав допомогу по безробіттю в розмірі 15572 грн. 71 коп.
Згідно наказу Уманського міського центру зайнятості №91 від 03 листопада 2020 року «Про повернення коштів виплачених як допомога по безробіттю», додатку до наказу про розрахунок суми до відшкодування по ОСОБА_1 , сума, яка підлягає до повернення, становить 15572 грн. 71 коп.
04 листопада 2020 року ОСОБА_1 було направлено листи за №03-05/832 від 04 листопада 2020 року, разом з копією наказу №91 від 03 листопада 2020 року «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю», та було запропоновано в 15-денний термін в досудовому порядку повернути кошти.
Станом на день звернення з даним позовом до суду, кошти боржником не відшкодовані. Оскільки, кошти виплачені відповідачу як допомога по безробіттю, були здійснені за рахунок коштів Фонду державного соціального страхування України на випадок безробіття, і відмова відшкодування відповідачем допомоги по безробіттю завдає істотної шкоди інтересам Фонду, адже це перешкоджає належному акумулюванню коштів у Фонді загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та своєчасному наданню соціальних послуг громадянам у разі їх безробіття, що обмежує гарантоване ст. 46 Конституції України право громадян на соціальний захист, позивач просив суд стягнути із ОСОБА_1 на користь Уманського міського центру зайнятості кошти у розмірі 15575 грн 71 коп, виплачені як допомога по безробіттю.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 березня 2021 року позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Уманського міського центру занятості кошти в розмірі 15572,71 грн., а також судові витрати в сумі 2102 грн.
Рішення суду обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 , будучи ознайомленим зі своїми правами та обов`язками, як безробітного, умисно приховав факт дострокового призначення пенсії по віку, у зв`язку з чим незаконно отримав кошти виплачені, як допомогу по безробіттю у розмірі 15572 грн. 71 коп. 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 березня 2021 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В апеляційній скарзі вказує, що висновок суду першої інстанції про умисне приховання відповідачем факту дострокового призначення йому пенсії за віком, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки при реєстрації та наданні відповідачу статусу безробітного він надав працівникам Уманського міського центру зайнятості пакет необхідних документів, в тому числі і трудову книжку, в якій на титульній сторінці стояв штамп «пенсія призначена 18 лютого 2016 року».
Зазначає, що він тому і підписався під тим, що на момент реєстрації в центрі зайнятості не відноситься до зайнятого населення та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законом доходів, оскільки відомості про призначення пенсії зазначені в трудовій книжці і він вважає, що це відомо працівникам Уманського міського центру зайнятості.
Звертає увагу, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» для матеріальної відповідальності безробітного необхідна наявність однієї із двох умов: умисне невиконання обов`язків чи зловживання ними.
Стверджує, що у даному випадку жодної із зазначених умов не існує, оскільки він надав необхідні документи, в тому числі і трудову книжку, де чітко зазначено про призначення йому пенсії і вважав, що це враховано працівниками центру зайнятості.
Вважає, що неправильне нарахування та виплата йому допомоги по безробіттю сталась не з його вини, а з вини працівників Уманського міського центру зайнятості, через їх неуважне, недбале та халатне ставлення до своїх професійних обов`язків, які і повинні нести матеріальну відповідальність.
Уманський міський центр зайнятості надіслав відзив на апеляційну скаргу та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.
У відзиві вказує, що посилання відповідача на те, що пред`явлення ним трудової книжки з відміткою про призначення пенсії звільняє його від повернення коштів, є неприйнятним.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що наказом Уманського міського центру зайнятості № НТ 200806 від 06 серпня 2020 року, на підставі поданої ОСОБА_1 заяви від 06 серпня 2020 року, відповідно до ч. 1 ст. 43 ЗУ «Про зайнятість населення», відповідачу було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 06 серпня 2020 року по 02 травня 2021 року.
У заяві про надання статусу безробітного від 06 серпня 2020 року ОСОБА_1 підписався під тим, що на момент реєстрації в центрі зайнятості він проінформував про те, що не відноситься до зайнятого населення відповідно до ст. 4 ЗУ «Про зайнятість населення» та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Також ознайомлений з правами та обов`язками безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, ОСОБА_1 дав згоду на використання, внесення до Єдиної інформаційно-аналітичної системи державної служби зайнятості та здійснення верифікації (перевірки) і моніторингу достовірності інформації, поданої ним для нарахування та отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно з пунктом 2 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітною є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.
Статтею 2 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно.
Відповідно до статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.
Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.
Згідно із частиною другою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до Порядку здійснення верифікації та моніторингу державних виплат затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №136, було отримано інформацію про виплати грошового забезпечення «Пенсія за віком» ОСОБА_1 , яку достроково призначено з 20 серпня 2016 року та згідно Відомостей з реєстру застрахованих осіб про отримання соцвиплат від 15 грудня 2020 року, ОСОБА_1 в період з серпня по листопад місяць 2020 року отримував виплату грошового забезпечення «Пенсія за віком».
Згідно Акту звірки достовірності даних безробітних, розслідування страхових випадків № 2303/157 від 02 листопада 2020 року за результатами верифікації страхових виплат від МФУ по особам від 29 жовтня 2020 року, виявлено факт одночасного отримання ОСОБА_1 виплат допомоги по безробіттю та виплати грошового забезпечення «Пенсія за віком». Звіркою встановлено, що ОСОБА_1 на момент подання заяви про отримання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення з безробіття отримував пенсію за віком, призначену достроково, що суперечить вимогам ст. 43 ЗУ «Про зайнятість населення», тобто, він не мав права на отримання статусу безробітного та виплати допомоги по безробіттю.
Відповідно до інформації із реєстру застрахованих осіб про отримання соцвиплат ОСОБА_1 у період з серпня по листопад 2020 року отримував пенсію за віком, призначену 20 серпня 2016 року (а.с. 14).
Згідно із розрахунком суми до відшкодування від 03 листопада 2020 року, за період з 06 серпня 2020 року по 01 листопада 2020 року ОСОБА_1 було нараховано допомогу по безробіттю в сумі 25239,51 грн, однак, фактично виплачено 15572,71 грн (а.с. 17).
Отже, матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 станом на 06 серпня 2020 року не мав права на встановлення йому статусу безробітного відповідно до положень Закону України «Про зайнятість населення», у зв`язку із отриманням ним пенсії за віком, призначеної 20 серпня 2016 року.
Враховуючи наведене, судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачем під час звернення до позивача для отримання допомоги по безробіттю було приховано факт отримання ним пенсії за віком, що підтверджується його підписом в заяві від 06 серпня 2020 року про призначення допомоги по безробіттю. Тобто, ОСОБА_1 безпідставно отримано допомогу по безробіттю в сумі 15572,71 грн, яка відповідно до статті 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь позивача.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачем було надано працівникам центру зайнятості трудову книжку, у якій є штамп про призначення йому пенсії 20 серпня 2016 року, не звільняє ОСОБА_1 від обов`язку повідомити позивача про отримання ним пенсії під час звернення із заявою про надання статусу безробітного.
Твердження скаржника, що виплата допомоги сталась через неуважне, недбале та халатне ставлення працівників Уманського міського центру зайнятості до своїх посадових обов`язків, не підтверджене відповідним и належними та допустимими доказами, тому є безпідставним.
З огляду на викладене, судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення, на підставі повного дослідження доказів, наданих сторонами, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги  ОСОБА_1 та залишенні рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 березня 2021 року у справі, що переглядається, без змін.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та за умов викладених в частині 3 статті 389 ЦПК України. 

Судді