ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6093/21 Справа № 204/5370/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мащук В. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Деркач Н.М.,
суддів: Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М., 
за участю секретаря Усик А.Д.,

       розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Комплект»,  ОСОБА_2 , треті особи: Виконавчий комітет Дніпровської міської ради, відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіна Ліана Леонідівна, про визнання договорів дійсними, визнання незаконним та скасування свідоцтва про права власності, визнання прилюдних торгів недійсними, визнання права власності, -  

                                        В С Т А Н О В И В:

       У провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовною заявою  ОСОБА_1  до ТОВ «Приват Комплект», ОСОБА_2 , треті особи: Виконавчий комітет Дніпровської міської ради, відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіна Л.Л., про визнання договорів дійсними, визнання незаконним та скасування свідоцтва про права власності, визнання прилюдних торгів недійсними, визнання права власності. 
       Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2021 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог до ТОВ «Приват Комплект».
       Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить її скасувати, оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про належність спору з відповідачем ТОВ “Приват Комплект” до юрисдикції господарського суду.
       Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Положеннями статті 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду у межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.
       Закриваючи провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ “Приват Комплект”, суд першої інстанції виходив з того, що спір, який виник між позивачем та ТОВ «Приват Комплект» підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2016 року ТОВ «Приват Комплект» визнано банкрутом, а згідно ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. 
       Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
       Частиною четвертою статті 10 Закону України № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі – Закон про банкрутство) визначено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України. 
       Указана норма кореспондується з положеннями пункту 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), яким визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України. 
       Визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може, за умови своєчасного звернення, реалізувати свої права і отримати задоволення своїх вимог. Такий висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 15.05.2019 у справі № 289/2217/17 (провадження № 14-178цс19); від 12.06.2019 у справі № 289/233/18 (провадження № 14-171цс19); від 19.06.2019 у справі № 289/718/18 (провадження № 14-126цс19); від 19.06.2019 у справі № 289/2210/17 (провадження № 14-129цс19); від 03.07.2019 у справі № 289/2204/17 (провадження № 14- 246цс19). 
       При цьому, статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
       Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
       Аналіз статті 7 КзПБ дає підстави дійти висновку, що до юрисдикції господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, віднесені не тільки майнові, а й немайнові спори, що виникають як з приватних, так і з публічних правовідносин, у яких стороною є боржник. 
       До критеріїв визначення чи підлягає розгляду у межах справи про банкрутство спір, стороною в якій є боржник, можна віднести такі умови: вирішення спору стосується питання щодо формування активів боржника (майно, майнові права); впливає на суб`єктний склад сторін та учасників у справі про банкрутство, їхні права, інтереси та (або) обов`язки.
       Так, матеріалами справи встановлено, що позивачем ОСОБА_1 до ТОВ “Приват Комплект” пред”явлено позовні вимоги про визнання дійсним договору резервування квартири, визнання дійсним попереднього договору купівлі-продажу квартири від 19.05.2008 року та визнання незаконним і скасування рішення Виконкому Дніпропетровської міської ради про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ “Приват Комплект”, а також визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності указаного відповідача на квартиру.
       Тобто, позивачем до відповідача ТОВ “Приват Комплект” заявлено вимоги немайнового характеру.
       При цьому, з матеріалів справи встановлено, що квартира, яка є предметом спору у даній справі, станом на теперішній час належить відповідачеві ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. (а.с.35 т.1)
       Наведені вище обставини свідчать про те, що ухвалення рішення по суті спору, який виник між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ “Приват Комплект” щодо квартири АДРЕСА_1 , не призведе до вирішення питання щодо формування активів боржника (майно, майнові права) і не вплине на суб`єктний склад сторін та учасників у справі про банкрутство, їхні права, інтереси та (або) обов`язки.
       Відповідно до вимог ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Вимогами ч. 1 ст. 19 даного Кодексу визначено справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів, а саме, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
       За таких обставин, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги позивача обгрунтованими, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ “Приват Комплект” - помилковими, тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду.
       Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, -

       П О С Т А Н О В И В: 
       
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
       Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2021 року скасувати.
       Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                        Н.М. Деркач

                                                                       І.Ю. Ткаченко

                                                                       М.М. Пищида