УХВАЛА

20 липня 2021 року 
Київ
справа №280/2333/20
адміністративне провадження №К/9901/24879/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Коваленко Н.В., 
перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Служба Миттєвого Кредитування"
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року   
та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2021 року  
у справі №280/2333/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Служба Миттєвого Кредитування"
до Національно банку України 
про визнання протиправними та скасування вимог,
УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, в якому просив визнати протиправними та скасувати вимоги щодо надання інформації та копій документів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 23706/15-8 від 30 жовтня 2019 року,       №9967/15-8 від 03 грудня 2019 року, №57/15-8 від 03 січня 2020 року.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року замінено відповідача у справі з Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на її правонаступника - Національний банк України.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2021 року, у задоволенні позовної заяви відмовлено.
05 липня 2021 року позивачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року   та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2021 року у справі №280/2333/20.
Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам КАС України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху.
Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам ст. 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) колегія суддів приходить до висновку, що вказана скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Приписами пп. 1-4 ч. 4 ст. 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
В касаційній скарзі позивач посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме п. 12            ч. 1 ст. 28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах є необґрунтованим, оскільки вказуючи на вказану обставину, скаржник не зазначає, який саме висновок має бути сформовано Верховним Судом у спірних правовідносинах щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а Верховним Судом самостійно не встановлено, що у судовій практиці, яка склалася у подібних правовідносинах, існують підстави, які б вказували на наявність проблеми, що може бути вирішена, шляхом формулювання нової правової позиції.
Крім того, Верховний Суд висловлював правову позицію щодо питання застосування п. 12 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» у подібних правовідносинах, зокрема у постанові від                     31 липня 2020 року у справі № 826/27589/15.
Відповідно до ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 330 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу, а саме така касаційна скарга залишається без руху.
Виходячи з наведеного, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків касаційної скарги особі, яка її подала, шляхом обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України.
У випадку неусунення недоліків касаційної скарги, така буде повернута особі, яка її подала, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 та ч.    2 ст.    332 КАС України.
Керуючись ст. ст. 169, 330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Залишити без руху касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Служба Миттєвого Кредитування" на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2021 року  у справі №280/2333/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Служба Миттєвого Кредитування" до Національно банку України про визнання протиправними та скасування вимог.
Надати скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                              І. В. Желєзний
Судді                                                                                                                   Я. О. Берназюк 
                                                                                                                                                                                                                Н. В. Коваленко